Ухвала
 
26 липня 2021 року
м. Київ
справа № 520/8662/19
провадження № 61-11651ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач),  Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович на постанову Одеського  апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом   ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року                           у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Одеського  апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року скасовано та прийнято постанову.
Позовну заяву ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, задоволено.
Визнано незаконним та скасовано пункт 44 додатку 1(Перелік громадян, яким надаються дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі (рішення Одеської міської ради від 26 квітня 2017 року № 1964-У11 «про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель                        і споруд( присадибна ділянка).
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У липні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку                      ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Д. С., подав касаційну скаргу (надійшла 13 липня 2021 року),  в якій заявник просить скасувати постанову Одеського  апеляційного суду від 13 травня 2021 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від                           31 липня 2019 року.
Крім того, заявлено клопотання, в якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на обставини, якими було зумовлено пропуск строку, зазначивши, що повний текст копії постанови апеляційного суду заявник отримав 16 червня 2021 року.   
На підтвердження зазначених обставин, заявник надає роздруківку з «Укрпошти», з якої вбачається, що копію постанови апеляційної інстанції було отримано 16 червня 2021 року.    
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений 
з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, тому  строк необхідно поновити.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                              у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в  ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення, заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного                            у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року                      у справі № 905/2765/17 (провадження № 12-230гс18).
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат                  Тарановський Д. С., подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами  1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович строк на касаційне оскарження постанови Одеського  апеляційного суду від 13 травня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1  про визнання рішення недійсним в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович на постанову Одеського  апеляційного суду від 13 травня 2021 року.
Витребувати з   Київського районного суду м. Одеси цивільну справу                       (№ 520/8662/19).
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до  30 серпня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді                                                                                                           І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк