Справа № 466/9244/20                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/770/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Скакун І.А.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2021 року у заяві ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця, належних та допустимих доказів про виконання клопотань боржника та надання йому копій матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення, матеріали справи не містять. Вважає, що докази, надані Шевченківським ВДВС є суперечливими та взаємовиключними, а тому суд не повинен був їх враховувати. Зазначені порушення процесуального закону судом призвели до неправильного вирішення питання про присудження на користь ОСОБА_3 судових витрат.
Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених у справі витрат задовольнити, а також стягнути з Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів) витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Шевченківський ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів) подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
Зазначає, що суд правомірно відмовив у задоволенні заяви апелянта, оскільки старшим державним виконавцем не було порушено прав боржника, своєчасно, до звернення ним до суду з скаргою, простим поштовим відправленням надіслано відповідь на звернення боржника та долучено до неї копії матеріалів виконавчого провадження.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені пр. час та місце розгляду справи, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про що оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам ст. 263 ЦПК України.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Судом установлено, що на виконанні Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів) перебувало виконавче провадження №50561373 з примусового виконання виконавчого листа №466/5368/14-ц, виданого 03.02.2016 Шевченківським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №KF52442 від 23.09.2008 у розмірі 681301,54 грн.
11.11.2020 на адресу Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів) надійшло клопотання від боржника ОСОБА_1 про скерування на його електронну адресу та/або поштову адресу копій матеріалів виконавчого провадження та відомостей про розмір загальної суми, яка була утримана з нього, та цільове використання цієї суми.
23.11.2020 (а.с. 8) ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гавінської І.В. у виконавчому провадженні №50561373 з примусового виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Львова 03.02.2016, яка полягає у тому, що державним виконавцем неправомірно не вирішено його клопотання від 29.10.2020 (про скерування копій матеріалів виконавчого провадження та відомостей про хід його виконання) та клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; просив зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гавінську І.В. розглянути і вирішити його клопотання від 29.10.2020 та ознайомити його з матеріалами виконавчого провадження; стягнути з ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на його користь понесені по справі за його скаргою судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2020 провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гавінської І.В. закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України (від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження по скарзі, оскільки сторони врегулювали спір у позасудовому порядку, представника скаржника ОСОБА_2 було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження, а відтак між сторонами відсутній предмет спору).
21.12.2020 ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, у якій просив стягнути з ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на його користь понесені по справі за його скаргою витрати на правову допомогу у розмірі 5 400,00 грн, а саме: 3 000,00 грн за підготовку адвокатом Адвокатського об`єднання «Дмитренко та Партнери» у його інтересах скарги на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) Гавінської І.В.; 2 400,00 грн за представництво його інтересів у двох судових засіданнях в суді першої інстанції з розрахунку по 1200,00 грн за одне засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2021 року у заяві ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовлено.
Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, вважаючи дії державного виконавця щодо не надання ВДВС відповіді на його звернення про надання копій матеріалів виконавчого провадження та відомостей про розмір загальної суми, яка була утримана з нього та цільове використання цієї суми, вважав свої права порушеними, звернувся із відповідною скаргою в суд 23.11.2020.
Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Заперечуючи вимоги скарги Шевченківський ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів), зазначав, що боржник дійсно звертався із заявою про надання йому копій матеріалів виконавчого провадження і на його адресу 20.11.2020 було направлено простою поштовою кореспонденцією відповідь на клопотання боржника з дорученням копій матеріалів виконавчого провадження. Зазначений факт підтверджується копією журналу реєстрації вихідної кореспонденції Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові (м. Львів) за період з 20.11.2020 по 20.11.2020.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими.
Відтак, оскільки на момент звернення до суду із скаргою, старшим державним виконавцем не були порушені права боржника в розумінні ст. 447 ЦПК України,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи у користь боржника.
Зазначення в мотивувальній частині ухваливід 16.12.2020 про ознайомлення представника боржника з матеріалами виконавчого провадження 14.12.2020 не є безумовною підставою компенсації здійснених заявником витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Решту доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2021 року залишити без змін.
        Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:02.07.2021

Головуючий          

Судді