КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
28 вересня 2021 року
 
м. Київ
 
справа №757/2385/14-ц
 
провадження № 22-ц/824/13046/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),
суддів - Желепи О.В., Шкоріної О.І.
за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.
 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданніапеляційні скарги представника ОСОБА_2  та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 
 
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року у складі судді Волкової С.Я.
 
у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого документа у справі № 757/2385/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2021 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Маглич І.С. звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого документа.
У мотивування вимог зазначав, що заочним рішенням Печерського районного суду                  м. Києва від 08 квітня 2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 11301428000 від 21 лютого 2008 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1 105 474,90 грн, а також в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 6 909,84 грн.
Посилався на те, що оригінали виконавчих листів відносно ОСОБА_1 та                    ОСОБА_2 попереднім стягувачем правонаступнику передано не було, у зв`язку з його втратою.
Указував також, що 09 грудня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №2098/К, відповідно до якого право вимоги до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов`язаннями, передбаченими вказаним кредитним договором, перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
Зауважував, що АТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості пред`являти виконавчі листи до виконання, оскільки строк їх пред`явлення пропущений, не змінена сторона виконавчого провадження та оригінали виконавчих документів втрачені.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року заяву задоволено. 
Замінено сторону, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на АТ «Альфа-Банк» у справі № 757/2385/14-ц.
Видано дублікати виконавчих листів у справі №757/2385/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.
Поновлено АТ «Альфа-Банк» строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором до виконання.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, 29 липня 2021 року ОСОБА_2 та 27 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви АТ «Альфа Банк».
Апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 мотивує тим, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою внаслідок ігнорування судом доказів, долучених до заперечення на заяву.
Звертає увагу суду на те, що перебіг строку на виконання заочного рішення суду сплинув ще 30 травня 2015 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на дату прийняття судового рішення.
Стверджує, що заявником серед доказів поважності причин пропуску строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 13 листопада 2014 року, надаються виключно лише два накази про звільнення одного юрисконсульта АТ «Альфа-Банк», що працював з 2018 по 2020 рік, та одного старшого юрисконсульта АТ «Альфа-Банк», що працював з 2020 по 2021 рік. Інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку в період з травня 2015 року по червень 2021 року заявником не подано.
Вважає, що висновок суду про поважність, тобто об`єктивну непереборність обставин для подання виконавчого листа до виконання для поновлення строку для пред`явлення, є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи.
Зазначає, що матеріали справи не містять допустимих та достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого листа від 13 листопада 2014 року, тобто, на думку апелянта, у місцевого суду не було підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
У свою чергу, ОСОБА_2 мотивує апеляційну скаргу тим, що оскаржувану ухвалу суду постановлено всупереч нормам матеріального, процесуального права та правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах у подібних правовідносинах, що є обов`язковими для застосування судами.
Звертає увагу суду на те, що заявник АТ «Альфа-Банк» подав заяву про заміну стягувача відносно ОСОБА_2 , а не ОСОБА_4 , тому заявник уважає, що у зв`язку з неправильним значенням повного його імені, йому не було належним чином повідомлено судом про призначення справи до розгляду, дату та час проведення судового засідання.
Стверджує, що судом неправильно застосовано закон, а саме вимоги встановлення належними докази поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Вважає, що АТ «Альфа-Банк» не обмежений у кількості співробітників та представників, наказ про звільнення одного співробітника не може бути доказом поважності причин пропуску строку, адже не доводить, що саме цей співробітник повинен був згідно посадових обов`язків вчиняти належні дії для пред`явлення листів до виконання, також наказ про звільнення у 2020 та 2021 роках не може слугувати доказом на підтвердження поважності пропуску строків з 2015 року.
Зазначає, що АТ «Дельта-Банк» не подавалось заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа в період з 30 травня 2015 року по 09 грудня 2019 року, відсутні докази поважності причин непред`явлення АТ «Дельта-Банк» виконавчих листів до виконання. 
Отже, апелянт вважає, що Печерським районним судом м. Києва при винесенні оскаржуваної ухвали проігноровані норми ЦПК України та допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
На адресу апеляційного суду надійшли відзиви представника АТ «Альфа-Банк» - Маглича І.С.: 20 серпня 2021 року на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та 25 серпня 2021 року на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в яких банк просить апеляційній скарги залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було досліджено докази поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, а також встановлено втрату оригіналу виконавчих листів, як підставу для видачі їх дублікатів.
07 вересня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на відзив АТ «Альфа-Банк» від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в яких остання, не погоджуючись з доводами АТ «Альфа-Банк», зауважує, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів сплинув 30 травня 2015 року, тобто за 4,5 роки до уступки прав вимоги на користь АТ «Альфа-Банк», а доказів поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, як і доказів втрати оригіналів виконавчих листів, заявником надано суду не було.
Представник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги своїх апеляційних скарг підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скаргах.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Встановив, що обставини справи свідчать про втрату виконавчих документів та наявність підстав для видачі їх дублікатів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, оскільки рішення суду не виконано до цього часу.
Проте, колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №11301428000 від 21 лютого 2008 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 1 105 474,90 грн, а також в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 6 909,84 грн.
Рішення набуло законної сили.
АТ «Альфа-Банк», звертаючись до суду, просило, зокрема, замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на АТ «Альфа-Банк».
09 грудня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2098/К, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Альфа-Банк», як новий кредитор набуває в повному обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів зазначених у Додатках №№ 1-5 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або зобов`язання виконувати обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами про надання гарантії (гарантіями), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатках №№ 1-5 до цього договору. 
У зв`язку з викладеним, право вимоги за договором № 11301428000 від 21 лютого 2008 року, за яким позичальником виступає ОСОБА_1 , передається АТ «Альфа-Банк» відповідно до Додатку №3 до вказаного договору, а саме порядковий номер №1 зазначеного додатку.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2  ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16).
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (Постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10).
Зважаючи на положення статті 512 ЦК, 442 ЦПК та 15 Закону України «Про виконавче провадження», а також висновки Верховного Суду, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження є безпідставними.
Таким чином, зважаючи на те, що ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 2098/Квід 19 грудня 2019 року відступило АТ «Альфа-Банк»  право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №11301428000 від                21 лютого 2008 рокута поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.
Щодо вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». 
При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або  ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
З матеріалів справи вбачається, що у червні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» зверталося до суду із заявою про видачу виконавчих листів.
У вересні 2014 року представник банку звертався до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки в рішенні суду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року виправлено описку, допущену в заочному рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року, та вірно зазначено, що по батькові ОСОБА_2 .
Виконавчі листи отримано представником ПАТ «Дельта Банк» - Самойловою Є.О.             13 листопада 2014 року, про що свідчить відповідна розписка (т. 1 а.с. 97).
Докази пред`явлення виконавчих листів до виконання у строк, передбачений законом, у справі відсутні.
Із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання за період з 2014 року по 2020 ПАТ «Дельта Банк» не звертався.
Матеріалами справи встановлено, що заочне рішення Печерського районного суду             м. Києва від 08 квітня 2014 року по справі №757/2385/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №11301428000 від 21 лютого 2008 року набрало законної сили 30 травня 2014 року.
На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV).
Статтею 22 Закону №606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду від                  08 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 30 травня 2014 року, сплив 31 травня 2015 року.
З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року сплив ще до набуття 09 грудня 2019 року АТ «Альфа-Банк» у ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у даній справі.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що банк не втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання станом на час продажу ПАТ «Дельта Банк» права вимоги АТ «Альфа-Банк»до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що банк, як первісний кредитор, виконавчі листи до виконання не пред`являв, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду від 08 квітня 2014 року пропустив, до передачі прав вимоги АТ «Альфа-Банк» 19 грудня 2019 року із заявою про поновлення строку пред`явлення їх до виконання жодного разу не звертався, а отже підстави для поновлення такого строку відсутні.
До того ж, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що обов`язковою умовою видачі дублікатів виконавчих документів є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 дійдено правового висновку, згідно якого якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Зважаючи на те, що АТ «Альфа-Банк» не набуло права пред`явлення виконавчих листів до виконання у цій справі, оскільки первинний кредитор втратив таке право ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів.
Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин та положень закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, щодо наявності правових підстав для поновлення АТ «Альфа-Банк» строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих документів.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих документів заслуговують на увагу суду та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи в цій частині неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи заяву в частині вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали в цій частині з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.
В іншій частині ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3  - задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року в частині задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - скасувати.
У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого документа у справі № 757/2385/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року в частині заміни сторони у виконавчому провадженні - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
Повне судове рішення складено «29» вересня 2021 року.

 
           Головуючий                                                                        В.А. Кравець

Судді                                                                                        О.В. Желепа

                                                                                                              О.І. Шкоріна