ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5822/21 Справа № 199/9214/15 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року у справі за заявою представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про встановлення судового контролю по виконанню судових рішень, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - 

ВСТАНОВИЛА: 

       В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення судового контролю по виконанню судових рішень, зазначивши, що згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 199/9214/15-ц від 16 жовтня 2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Малюк І. В. про скасування постанови про повернення виконавчого документу - задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Малюк І.В. від 10 вересня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № №50537729.
       Визнано неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Малюк І. В. в частині винесення постанови від 10 вересня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувану в межах виконавчого провадження №50537729 з примусового виконання виконавчого листа 199/9214/15, виданого 10 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 50396 грн., та скасовано вказану постанову.
       Виконавче провадження №50537729 знаходилось в складі зведеного виконавчого провадження № 59585897, яке містить у собі виконавчі листи за рішеннями у справах:
1. № 199/9415/14-ц (2/199/350/15) від 16 лютого 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська, позивач: ОСОБА_4 , боржник: ОСОБА_3 
2. № 199/9214/15-ц (2/199/501/16) від 18 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська, позивач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 
3. № 199/9219/15-ц (2/199/503/16) від 18 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, позивач: ОСОБА_5 , боржник: ОСОБА_3 
4. № 199/9343/15-ц (2/199/531/16) від 02 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська Позивач: ОСОБА_6 , боржник: ОСОБА_3 .
       Заявниця посилається на те, що державні виконавці, які до цього часу виконували судові рішення, не використовували усі надані їм права та повноваження, вважає що саме бездіяльність державних виконавців, які майже 5 років зволікали, привела до ускладнень виконання судових рішень. На цей час боржник ОСОБА_3 народила дитину та зареєструвала новонароджену дитину у квартирі, у якій не проживає та на яку накладено арешт.
       У зв`язку з викладеним, заявниця просив суд встановити судовий контроль по виконанню вищевказаних рішень суду шляхом зобов`язання ПНД ВДВС у місті Дніпрі подати звіти про виконання рішень суду в межах зведеного виконавчого провадження 59585897.
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року відмоулено у задоволені заяви.
       В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухвали та ухвалення нової про задоволення заяви.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, в якому просила встановити судовий контроль за виконанням рішень суду у справах від від 16 лютого 2015 року справа № 199/9415/14-ц (2/199/350/15); від 18 лютого 2016 року справа № 199/9214/15-ц (2/199/501/16); від 18 лютого 2016 року справа № 199/9219/15-ц (2/199/503/16); від 02 березня 2016 року справа № 199/9343/15-ц (2/199/531/16), шляхом зобов`язання Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подати звіти про виконання рішень суду. 
Вказане клопотання мотивоване тим, що судові рішення, винесені на його користь, тривалий час не виконуються, а встановлення контролю у такий спосіб може сприяти меті правосуддя.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах визначено розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.
Зокрема ст. 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець згідно положень ст. 453 ЦПК України повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
Таким чином, законодавством України передбачений судовий контроль за виконанням рішень у цивільному судочинстві шляхом подання скарги на рішення чи бездіяльність виконавця. 
Встановлення судового контролю за клопотанням сторони, шляхом зобов`язання відповідачів у справі подати звіти про виконання рішень суду, нормами ЦПК України не передбачено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що таке клопотання не підлягає розгляду в порядку контролю за виконанням рішення суду, передбаченого розділом VII ЦПК України, що не позбавляє останнього звернутися до суду з відповідною скаргою.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю по виконанню судових рішень не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки розгляд даного питання не пердбачено чинним процесуальним законом.
Доводи ОСОБА_2 з приводу невідповідності рішення суду нормам Конституції України та рішенням Європейського суду з прав людини підлягають відхиленню, оскільки право на доступ до правосуддя, не є абсолютним, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від16 грудня 1992 року. 
Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 

керуючись ст.ст. 255, 367, 374, 377, 380 - 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року – скасувати.
Провадження у справі за заявою представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про встановлення судового контролю по виконанню судових рішень, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) – закрити.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                        І.Ю. Ткаченко