Ухвала
05 липня 2021 року
м. Київ
справа № 331/38/19
провадження № 61-9387ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» 
на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 
2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 
2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -   ОСОБА_2 , про визнання недійсною третейської угоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), третя особа, 
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , 
в якому просила визнати недійсною і скасувати третейську угоду (застереження), викладену в пункті 5.2 договору поруки № 334/08/8-11, укладеного 15 лютого 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 
2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року,позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсною і скасовано третейську угоду (застереження), викладену 
в пункті 5.2 договору поруки № 334/08/8-11, укладеного 15 лютого 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
19 червня 2021 року АТ «Альфа-Банк» подало касаційну скаргу (у назві документу помилково вказано - апеляційна скарга), в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 
від 19 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 12 травня 2021 року і ухвалити нове судове рішення, яким позов 
 ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судами норм матеріального 
і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права 
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
від 30 січня 2018 року у справі № 585/2296/15-ц (провадження 61-972св18), від 30 травня 2018 року у справі № 752/986/16-ц, від 12 червня 2018 року 
у справі № 908/2058/17, від 11 жовтня 2018 року у справі № 915/109/18 
та постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі 
№ 6-75цс15, від 22 лютого 2017 року у справі № 6-17цс17, (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази, суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені 
до участі у справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Посилання заявника на неврахування судами роз`яснень, які містяться 
у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду цивільних справ, які виникають 
з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.) від 07 жовтня 2010 року, 
в ухвалі Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року у справі 
№ 6-25011св09, у постанові Вищого господарського суду України № 18 
від 26 грудня 2011 року, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2012 року не є визначеною частиною другою статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень.
Частиною першою статті 394 ЦПК України визначено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» на рішення Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року подана у передбачений 
статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання недійсною третейської угоди, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року. 
Витребувати з Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу 
№ 331/38/19.
Надіслати відповідним учасника справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, 
який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 липня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович