02.07.21
33/812/234/21
Провадження №33/812/234/21                                 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                 Цуркан Р. С.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
2 липня 2021 року          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Ямкової О. О.
за участю: секретаря Лівшенка О. С. 
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника Коваль В. І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13 травня 2021 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,  
- якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

 Згідно протоколу про адмінправопорушення, 19 лютого 2021 року о 18год. 03хв. у місті Миколаєві в районі будинку №41 по вулиці Декабристів ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.
Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням 31 травня 2021 року ОСОБА_1 поштою подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13 травня 2021 року  скасувати та поновити йому строку на апеляційне оскарження.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону, передусім нормам КАС України, та винесена за його відсутністю та відсутністю його захисника. 
Зазначає про те, що представниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, так як він його пройшов та був тверезим. 
Ніяких ознак алкогольного сп`яніння він не мав. 
Вказував на те, що справа вирішена за його відсутністю, оскільки він хворів. 
Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином викликався до суду, але у судові засідання не з`являвся, надавав різного роду клопотання про відкладення розгляду справи
Розгляд справи проведено за відсутністю апелянта.
За такого ОСОБА_1 не мав можливості довідатись про результат розгляду справи у день ухвалення суддею постанови, що ним оскаржена, та подав скаргу, після одуження.
За наведених обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними. 
Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_1 ухилявся від порядку проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу, на роз`яснення дотримання процедури такого проходження не реагував, що є відмовою від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а після роз`яснення права на проходження такого огляду у медичному закладі в установленому законом порядку остаточно відмовився від його проходження, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівником поліції. 
Доводи апелянта про відсутність його відмови від проходження огляду на місці зупинки, так як він намагався продути алкотестер, який не показав знаходження його в стані алкогольного сп`яніння, так як можливо був несправний, спростовуються відеозаписами з нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських, та свідчать про те, що незважаючи на неодноразові роз`яснення поліцейського продувати алкостер за допомогою тривалого видиху, водій робив усе, щоб не дочекавшись сигналу забору матеріалу для дослідження, закінчувати видих, внаслідок чого порушувалася процедура огляду. На неодноразову пропозицію пройти такий огляд в медичному закладі, у зв`язку з ухиленням та неможливістю водія пройти його на місці зупинки, водій відмовився та вказав на необхідність складання протоколу, наслідки чого йому було роз`яснено представниками поліції. Особисте рахування водієм кожного разу 0.15 та 0.16 не свідчить про такі показники проходження тесту, так як рахування ним здійснювалося не з монітору прибору, а просто вголос (а.с.7).
Посилання ОСОБА_1 на те, що у нього не було ознак сп`яніння, спростовується не лише його поведінкою та зовнішнім виглядом, що зафіксовано на відеозапису, але ще і його відповіддю на питання поліцейського, чи вживав він алкоголь, на що водій декілька разів відповів «так». При цьому зазначив, що алкотестер «Драгер» не покаже вживання алкоголю, та спитавши про норму показників в 0.2, прорахував вголос цифри в 0.15 та 0.16 (а.с.7) 
Отже, доводи апелянта про те, що він не мав ознак алкогольного сп`яніння та пройшов огляд на місці зупинки, який підтвердив його тверезість, а тому він від проходження огляду у встановленому законом порядку не відмовлявся, то вони спростовуються не лише відеозаписом, а і фіксацією факту відмови при свідках, у їх поясненнях, які додані до протоколу, та їх підписами в акті про відмову від проходження огляду та самому протоколі.
Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3-4), які хоча не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Щодо розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то суд враховує той факт, що судом справа розглянута в межах строків, визначених статтею 38 КУпАП, та з належним і завчасним повідомлення водія та його захисника.
Тому доводи апелянта про порушення його процесуальних прав, з огляду положенням КУпАП, не є слушними.
Посилання на порушення судом норм КАС України, який регулює окремий вид судочинства, є такими, що не мають відношення до порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, який врегульовано нормами КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В : 

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О.О. Ямкова