ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р. 	Справа № 520/1045/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, суддя Бідонько А.В.,  повний текст складено 20.04.2021, по справі № 520/1045/21
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ"  
          до       Слобожанської митниці Держмитслужби                   
          про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеркоалтрейдінг" (далі – ТОВ "Інтеркоалтрейдінг",  позивач)     звернулося до суду, в якому просило:
-визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № ЦД807000/2021/000044/2 від 12.01.2021;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №ІМ807170/2021/00021 від 12.01.2021.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000044/2 від 12.01.2021.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/00021 від 12.01.2021.
Слобожанська митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків обставинам справи,   неповне з`ясування обставин справи. Зазначає, що митним органом за результатами аналізу цінової бази ЄАІС Держмитслужби встановлено відсутність фактів митних оформлень ідентичних товарів (наявність виробника, торгової марки тощо) в найближчий час до часу митного оформлення оцінюваних товарів. Рівень митної вартості товарів за фактами митних оформлень митницями України подібних товарів (класифікованим за тим же кодом УКТ ЗЕД) був вищим, ніж заявлений, що підтверджується рівнем цін по ЦБД. 
Також подані до митного оформлення документи (зовнішньоекономічна угода, інвойс, специфікація) не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості. Вартість товару у митній декларації країни відправлення від 24.12.2020 № 10323010/241220/0068259 (1 612,50 USD) відрізняється від митної вартості, зазначеної в ЕМД № UA807170/2021/000828 (3 225 USD). Однак вага у вказаних деклараціях однакова, що свідчить про внесення декларантом недостовірних відомостей про митну вартість товарів.
Крім того, номер інвойсу, вказаний у митній декларації країни відправлення (за кодом 04021/2 у графі 44  не співпадає з номером інвойсу, який подано до митного оформлення (від 26.12.2020 № 104/12/2020). Висновок експерта від 23.11.2020 № 2617 містить невідповідність, а саме: «У відповідь на ваш запит № 16/11-01 від 16.11.2020 щодо проведення аналізу відповідності умов контракту № 111-AD/ICT від 07.07.2020 між ТОВ «Інтеркоалтрейдінг» (Україна) та компанією «ADELON AG» (Щвейцарія) поточній кон`юктурі ринку повідомляємо…», «Рівень цін може змінюватись в залежності від якості зазначеного товару, умов оплати, розміру партії, кон`юктурної ситуації ринку…». 
Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст.   229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 07.07.2020 між компанією - нерезидентом з ADELON AG (постачальник) та позивачем (покупець) укладено контракт №111-AD/ICT, згідно якого позивач придбав партію товару -  матеріал вуглецевий  марки МУ-60 фракції 0-2мм в кількості 64 500 кг на умовах DАР - Ізюм згідно Інкотермс-2010.  Згідно умов Додатку №31 до Контракту вартість товару складає 50 доларів США за 1 тону. Загальна вартість поставленої партії товару становить 3225,00 доларів США. (а.с. 21-26).
11.01.2021 ТОВ "Інтеркоалтрейдінг" подано до митного поста “Харків-Товарний” Слобожанської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA 807170/2021/000828 на вищевказаний товар (а.с. 9).
У графі 33 цієї митної декларації ТОВ "Інтеркоалтрейдінг" зазначено код товару - 38011000.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано: сертифікат якості від 24.12.2020 №202237;  інвойс  №104/12/2020 від 26.12.2020; залізничну накладну  (СМГС) №29956849 від 26.12.2020; сертифікат походження товару  №0105012564 від 29.12.2020; висновок ДП “Укрпромзовнішекспертиза” №2617 від 23.11.2020; закупівельну фактуру №00707-НЭЗ від 24.12.2020;  контракт №175 NEP-09-2020 від 23.09.2020;  контракт №111--AD/ICT від 07.07.2020;  додаток №31 від 01.11.2020; протокол розбіжностей № 1 від 15.10.2020; інформаційний  лист №2029/20-27 від 16.12.2020; звернення про виконання  митних формальностей від 12.01.2021; митно-експортну декларацію на товари №10323010/241220/068259 від 24.12.2020 (а.с. 10-29).
12.01.2021 відповідачем направлено позивачу  повідомлення, в якому зазначено, що на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів щодо товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (а.с. 30).
12.01.2021 позивачем повідомлено Слобожанську митницю Держмитслужби, що для підтвердження митної вартості по МД № UA807170/2021/000828 від 11.01.2021 були надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 111-AD/ICT від 07.07.2020, додаток до зовнішньоекономічного  контракту, інвойс, контракт з третіми особами, копію експортної МД, калькуляцію виробника, прас-лист продавця, комерційну пропозицію продавця, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертизи»; надати додаткові документи не має можливості. Зазначене  підтверджується листом № 12/01-1 від 12.01.2021.
12.01.2021 митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 807170/2020/00021  та рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2020/000044/2 від 12.01.2021, яким визначено митну вартість, на загальну суму 10 126,50 дол. США замість 3 225,00 дол. США розрахованої декларантом (а.с. 7-8).
У графі 33  рішення, в якості причин, через які митну вартість товару не може бути визнано зазначено: 1) не відповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку із тим, що  використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з наданням висновку експерта, в якому експертом не проводилось дослідження відповідності заявленої ціни  кон`юктурі ринку, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані  щодо витрат на виплату  комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані  щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана інформація  та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару.
Не погодившись із вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  декларантом надано вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування .
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень ч. 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості дає можливість витребовувати додаткові документи у декларанта, та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на орган доходів і зборів покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем в запиті не зазначено конкретні обставини, які викликали сумніви, а також до яких документів наявні зауваження, оскільки запит містить лише законодавчо встановлений загальний перелік документів.
Доводи відповідача щодо не надання позивачем всіх необхідних документів для підтвердження митної вартості товару, є необгрунтованими, оскільки за приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів орган доходів і зборів повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.
Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Підставою для коригування митної вартості, згідно рішення митного органу зазначено , що вартість товару не відповідає рівню вартості подібних та аналогічних товарів, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу України; не надання декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари.
Джерелом інформації для прийняття спірного рішення митниці слугувала цінова інформація ЄАІС за фактами митних оформлень ідентичного товару, оформленого за резервним методом: МД № UA110150/2020/16747.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про те, що позивачем були надані документи передбачені митним законодавством, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за товар.
Судом враховано, що відповідачем під час митного оформлення не зазначено ні в запиті до позивача, ні в рішенні про коригування митної вартості які саме відомості не підтверджені наданими до митного оформлення документами, які саме документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, а також які документи містять розбіжності.
Про наявність останніх зазначено відповідачем лише під час судового розгляду справи.
Твердження апелянта про те, що подані до митного оформлення документи не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості, вартість товару у митній декларації країни відправлення від 24.12.2020 № 10323010/241220/0068259 (1 612,50 USD) відрізняється від митної вартості, зазначеної в ЕМД № UA807170/2021/000828 (3 225 USD), номер інвойсу, вказаний у митній декларації країни відправлення (за кодом 04021/2 у графі 44)  не співпадає з номером інвойсу, який подано до митного оформлення (від 26.12.2020 № 104/12/2020), висновок експерта від 23.11.2020 № 2617 містить невідповідності, судова колегія відхиляє, оскільки вказані зауваження не висловлювалися митним органом під час митного оформлення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.
Відтак, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.03.2021 року по справі №820/5526/16.
Колегія судів зазначає, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які є підставою для витребування відповідачем додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Позивачем надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами контракту ціни за товар.
При цьому, цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.
Отже, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні  до апеляційного суду не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі № 520/1045/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  12.07.21.