Єдиний унікальний номер 752/417/21 
Номер провадження 22-ц/804/1939/21        

                                                                  ПОСТАНОВА
                                                            ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 липня 2021 року                                                                                                             м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Мірути О.А.
суддів: Кішкіної І.В. , Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду               в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 752/417/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2021 року, (суддя Грубник О.М.), 

                                           В С Т А Н О В И В:

  У скарзі, яка надійшла до суду за підсудністю із Голосіївського районного суду міста Києва, ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року, виданий Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області. Державним виконавцем по зазначеному виконавчому провадженню ВП № 57390854 є ОСОБА_2 . У листопаді 2020 року за місцем роботи ОСОБА_1 , ТОВ «CІЛВЕР БЮРО», надійшов від державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. лист з постановою від 02.11.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші його доходи. У відповідь, ТОВ «СІЛВЕР БЮРО» направило на адресу виконавчої служби лист, у якому повідомило про те, що кошти, які поверталися з Костянтинівського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з квітня 2020 року у розмірі 1411,09 грн. та подальші щомісячні платежі за виконавчим листом № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року, що видав Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області, буде перераховувати за реквізитами UA 198201720355229000000700900, код ЄДРПОУ 34999976, Банк Державна казначейська служба України, отримувач: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), призначення платежу: «Перерахування ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 за «ХХХХ» рік відшкодування збитків, відповідно до виконавчого листа № 2-30/08 від 24.02.2009. Без комісії. Не підлягає оподаткуванню ПДФО». 
На виконання зазначеної постанови державного виконавця бухгалтером TOB «CІJIBЕР БЮРО» 03 грудня 2020 року здійснено відрахування у розмірі 1411,09 грн. та 201,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 674 від 03.12.2020 року та платіжним дорученням № 667 від 03.12.2020 року. Незважаючи на це, 04 грудня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту коштів боржника, на підставі якої накладено арешт на всі його банківські рахунки, в тому на ті, на які він отримує заробітну плату.  По-перше, деякий з рахунків, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання, так як на цей рахунок надходять кошти заробітної плати, які є єдиним джерелом для його існування.  Крім того, арешт на кошти, які перебувають на банківських рахунках, були накладені  в період перебування ОСОБА_1 у відрядженні, що поставило його в досить неприємне становище, так як він перебував в іншому місті. По-друге, ОСОБА_1 , як боржнику за виконавчим провадженням, не надходила постанова про відкриття виконавчого провадження, вимога про сплату боргу перш ніж накласти арешт на банківські рахунки та розрахунок самої заборгованості за виконавчим провадженням № 57390854. Тобто, він взагалі не був обізнаний  про розмір та період нарахування заборгованості за виконавчим провадженням. Більш того, він завжди справно сплачував кошти за виконавчим листом № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року, які утримувалися з 2009 року з його заробітної плати, який до цього перебував на виконанні у Державній виконавчій службі Ясинуватського міськрайонного управління юстиції, а потім у Ясинуватському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Вважає, що державний виконавець діяв всупереч повноваженням, наданим Законом України «Про виконавче провадження» та помилково наклав арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 . Крім того, державним виконавцем Кушніренком Д.А. проігноровано те, що підприємством ТОВ «СІЛВЕР БЮРО» 03 грудня 2020 року вже утримано із заробітної плати кошти з боржника, незважаючи на це, останнім все одно в порушення ЗУ «Про виконавче провадження» було накладено арешт на грошові кошти боржника. 
Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. про арешт коштів боржника від 04 грудня 2020 року по виконавчому провадженню № 57390854; зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Кушніренка Д.А.  та надати детальний розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 57390854, який донести до відома боржника.
13 січня 2021 року боржник ОСОБА_1 надав суду уточнену скаргу, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. про арешт коштів боржника від 04 грудня 2020 року по виконавчому провадженню № 57390854; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. про оголошення у розшук автомобіля від 30листопада 2020 року по виконавчому провадженню № 57390854; зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. надати детальний розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 57390854, який довести до відома боржника.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича задоволено частково. Зобов`язано Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти з оголошення у розшук легковий автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2016 року випуску, SJNFDAJ11U1784728, номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений згідно з постановою про оголошення у розшук автомобіля від 30 листопада 2020 року за виконавчим провадженням № 57390854. В задоволенні іншої вимоги відмовлено.

        Не погодившись з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати ухвалу суду в частині відмови в знятті арешту з рахунків ОСОБА_1 , ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 , визнати противоправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича про арешт коштів боржника від 04 грудня 2020 року по виконавчому провадженню № 57390854 та зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича надати детальний розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 57390854, який донести до відома боржника.
         Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було лише знято з розшуку автомобіль, який належить ОСОБА_1 , але не знято арешт з рахунків, що фактично унеможливлює нормальний уклад життя останнього та не зобов`язано державного виконавця надати розрахунок по виконавчому провадженню.
Вважає, що судом не було враховано, той факт, що арешт, який був накладений на його рахунок має спеціальний режим використання, так як на цей рахунок надходять кошти його заробітної плати. Також додає, що арешт на кошти, які перебувають на банківських рахунках, були накладені в період його перебування у відрядженні.  
Крім того, звертає увагу суду, що йому як боржнику за виконавчим провадженням не надходила постанова про відкриття виконавчого провадження, вимога про сплату боргу та розрахунок самої заборгованості за виконавчим провадженням ВП № 57390854, він не був обізнаний з розміром та періодом нарахування заборгованості за виконаним провадженням.
На думку апелянта, державний виконавець діяв всупереч повноваженням, наданим Законом України «Про виконавче провадження» та помилково наклав арешт на банківські рахунки боржника. Доводить суду, що з нього було вже стягнуто суму заборгованості за виконавчим провадженням, проте не надано належного розрахунку суми заборгованості, не отримано документів виконавчого провадження та незважаючи на це судом так і не знято арешт з його банківських рахунків.
В своїх уточненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 наголошує, що під час розгляду скарги в суді державним виконавцем повністю стягнуто з його рахунків суму заборгованості за виконавчим провадженням. Вважає суму заборгованості станом на 01.11.2018 року у розмірі 29 426, 58 грн. нерозумілою, так як у розрахунку по місяцям вона не розписана. 

Відзиви на апеляційну скаргу від осіб, які беруть участь у справі до суду не надходили. 
            У судове засідання ОСОБА_1 та Голосіївський районний відділ Державної виконавчої служби у м Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явились, але повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

           Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
  Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до виконавчого листа Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2013 року справа № 2-30/2008,6/250/51/13 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника за період з 17.07.2007 року по 04.02.2009 року у розмірі 3175,28 грн. 201,70 грн., щомісячно, з 04.02.2009 року, до досягнення дитиною повноліття або зміни розміру мінімальної заробітної плати. 
  Додатковим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 29.11.2013 року № 22-396/2009 абзац п`ятий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника за період з 17.07.2007 року по 04.02.2009 року 3175,28 грн. та стягнути 1/3 частку мінімальної заробітної плати, щомісячно, у розмірі 201,60 грн., до досягнення дитиною повноліття або зміни розміру мінімальної заробітної плати».
11 жовтня 2018 року у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за виконавчим листом Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року відкрито виконавче провадження № 57390854.
Постановою Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року.
Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2018 року ВП №57390854, виданою Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008, 6/250/51/13 від 25.03.2013 року.
Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.03.2018 року ВП №57390854, виданою Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 на підставі додаткового рішення Апеляційного суду Донецької області № 22-396/2009 від 29.11.2013 року. 
05 травня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про передачу виконавчого провадження за місцем роботи ОСОБА_1 (ТОВ «Сілвер бюро» м. Київ).
06 травня 2020 року вказане виконавче провадження було передано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
30 червня 2020 року Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняв виконавче провадження № 57390854 з примусового виконання виконавчого листа                           № 2-30/2008, 6/250/51/13 від 25.03.2013 року.
Згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.03.2018 року ВП №57390854, виданою Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 на підставі додаткового рішення Апеляційного суду Донецької області № 22-396/2009 від 29.11.2013 року. 
Постановою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.11.2020 року ВП №57390854 було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року.
Постановою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 листопада 2020 року, за виконавчим провадженням № 57390854 було оголошено у розшук легковий автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2016 року випуску, SJNFDAJ11U1784728, номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Розрахунком заборгованості за виконавчим листом Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року підтверджено, що за період з листопада 2018 року по листопад 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 63573,13 грн.
Постановою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.12.2020 року ВП № 57390854, з метою забезпечення виконання рішення суду, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення, на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
          Згідно розрахунку заборгованості за виконавчим листом Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-30/2008,6/250/51/13 від 25.03.2013 року, станом на 01.01.2021 року ОСОБА_1 має непогашену заборгованість у сумі 63425,31 грн.
03.02.2021 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено вимогу виконавця щодо кожного банківського рахунку ОСОБА_1 . 
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався нормами ст. ст. 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», та вказав, що на підставі інформації Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № DRU-07.8/18 від 13.04.2021 року, у вказаному банку відкриті депозитний та картковий рахунки на ім`я ОСОБА_1 . Загальний розмір сум коштів у банку дозволяють у повній мірі сплатити ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 68837,04 грн. 
На думку, суду першої інстанції, наявні підстави для зняття з розшуку легкового автомобіля марки NISSAN QASHQAI, 2016 року випуску, SJNFDAJ11U1784728, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .. Державний виконавець у повній мірі здійснював заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Тому дії державного виконавця відповідають вимогам ст. 2, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, з дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки його права щодо вільного розпорядження та володіння своєю власністю порушені та підлягають захисту.
В частині задоволених судом першої інстанції вимог ухвала суду не оскаржується. 
           Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
           Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
           Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
           Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
            Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі, з наступних підстав.
            Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.  Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
          Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. 
         Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
         За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404- VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
         Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
         Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
          Пунктом 2 ч. 2  ст. 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
         Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
          Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
          Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
          З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
          Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII.
         Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII).
         Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
         Згідно з положеннями статей 447, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відтак, судом першої інстанції вірно встановлена про часткову обґрунтованість скарги на неправомірні дії державного виконавця, з огляду на здійснення ним дій за виконавчим провадженням у відповідності до положень розділу VII Закону України «Про виконавче провадження». 
          За такого висновок суду про безпідставність вимог боржника про скасування постанови про арешт коштів боржника з визнанням дій державного виконавця та зобов`язанням здійснити дії за виконавчим провадження, яке в його провадженні не перебуває - є вірним.
          При цьому, колегія суддів враховує, що за наявності підстав, передбачених частиною 4 статті 59 Закону України Про виконавче провадження , державний виконавець може, як самостійно зняти арешт з усіх коштів чи їх частини, так при його необґрунтованій відмові такий арешт може бути знятий за скаргою боржника, поданій ним до суду.
          Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували зазначені висновки суду та були підставою для встановлення порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
          Щодо доводу апеляційної скарги в частині відмови судом першої інстанції у зобов`язанні державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. надати детальний розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 57390854, який довести до відома боржника, колегія суддів приходить до наступного.
          Ст.18 ч. 2 пп.1-5 ЗУ « Про виконавче провадження» визначені зобов`язання виконавця, а саме: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
          Ч.1 ст. 19 ЗУ « Про виконавче провадження» визначені права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, а саме: сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
           В матеріалах справи містяться: на а. с. 183 -  щомісячний розрахунок заборгованості на ім`я ОСОБА_1 згідно виконавчого листа Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області №2-30/2008,6/250/51/30 від 01.04.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника, станом на 01.01.2021 року, в загальному розмірі 63425,31 року; на а. с. 187 - щомісячний розрахунок заборгованості на ім`я ОСОБА_1 згідно виконавчого листа Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області №2-30/2008,6/250/51/30 від 06.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника, станом на 01.04.2021 року, в загальному розмірі 68837,04 року.
           Отже, судом встановлено, що боржнику ОСОБА_1 виконавцем періодично надавалися щомісячні розрахунки заборгованості.
          Таким чином, якщо у боржника виникла необхідність, він має право на підставі ч.1 ст. 19 та ст.18 ч. 2 пп.1-5 ЗУ « Про виконавче провадження», як сторона виконавчого провадження, звернутися, а виконавець зобов`язаний надати йому на ознайомлення матеріали виконавчого провадження робити з них виписки, знімати копії, тощо.
          Під час розгляду справи, судом не встановлено порушення прав боржника ОСОБА_1 в цій частині, а тому ухвала суду в частині відмови у задоволенні зазначеної частини вимог є цілком законною та обґрунтованою.
          Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2021 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 є такою, що відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачає.
  
          Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

     П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:

Судді: