Ухвала
 
03 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/5301/16-ц
 
провадження № 61-5129ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О.М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у  справі за позовом ОСОБА_1 до Рапала ВМС Корпорейшн, дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куін Україна» про зобов`язання надати достовірну інформацію про продукцію, вилучення із продажу неякісної продукції, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої порушенням прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                ОСОБА_1 в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове судове рішення по суті його позовних вимог без направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно компанії Рапала ВМС Корпорейшн та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо зміни чинного статусу та стану цього майна.
Заява обґрунтована тим, що підставами для забезпечення позову є відверто криміногенна діяльність керівників компанії Рапала та директора ОСОБА_2 із сукупністю вчинених злочинів. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення. Саме по собі накладення арешту на нерухоме майно компанії Рапала не перешкоджає господарській та іншій діяльності компанії, а також не порушує права та інтереси інших осіб, але протидіє відчуженню майна з метою уникнення його конфіскації за кримінальним провадження та майнової відповідальності.   
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04  серпня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
 
У серпні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга               ОСОБА_1 в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове судове рішення щодо задоволення його заяви про забезпечення позову.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від  30  серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.
 
Крім того,  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом, накладання арешту, а саме: на нерухоме майно компанії Рапала та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо зміни чинного статусу та стану цього майна;  на квартиру, АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 та заборонити державним реєстраторам, будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо указаної квартири.
 
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України                            та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією                     з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.
 
За частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149, частин першої, шостої статті 154 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє у порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України «Касаційне провадження», яка не передбачає забезпечення позову на стадії касаційного провадження.
 
За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
 
Відповідно до положень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», оскільки не передбачено забезпечення позову на стадії касаційного провадження, у разі надходження відповідної заяви її повертають заявникові, відступлення від цих правових позицій, наразі, відсутні.
 
Ураховуючи викладене, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку судових рішень першої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції. Тому заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.
 
Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                     О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара