ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 р.	Справа № 520/147/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О. 
позивач - ОСОБА_1 
представник відповідача - Тищенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.03.21 по справі № 520/147/21
за позовом ОСОБА_1      
до    Головного управління Національної поліції в Харківській області  
про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення сум,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі – ГУНП у Харківській обл., відповідач), в якому просив суд:
- скасувати наказ ГУНП в Харківській обл. від 18.11.2020 №831 про притягнення дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку; 
- скасувати наказ ГУНП в Харківській обл. від 01.12.2020 №381 о/с, яким звільнено зі служби дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у зв`язку з реалізацією наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл.; 
- стягнути з ГУНП в Харківській обл. грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через свого представника   адвоката ОСОБА_2 (далі   - адвокат Репетун К.В.), подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване   рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що про свою відсутність на робочому місці 12.10.2020 у зв`язку з наявністю певних сімейних проблем він повідомив безпосередньо свого керівника. Також зазначив, що 12.10.2020 у позивача була призначена юридична консультація з питання розлучення з дружиною і відсутність позивача на робочому місці не була більше ніж 3 години, у зв`язку з чим така відсутність на роботі не є прогулом. Факт прогулу відповідачем не зафіксований та не підтверджений належними доказами. Крім того, позивач зазначає, що до нього протиправно застосовано дисциплінарне стягнення у формі звільнення, яке не відповідає ступеню провини. 
Згідно з положеннями ч.1,3   ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
13.10.2020 року до Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл. надійшов рапорт начальника СДОП відділу превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Салтанова Є.О., в якому зазначено, що 12.10.2020 року на протязі всього робочого дня, дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважних причин.
13.10.2020 року наказом начальника Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл. в №255 було призначено проведення службового розслідування у відношенні лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком службового розслідування від 06.11.2020, який затверджений начальником Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл..
Висновком службового розслідування встановлено факт порушення службової дисципліни з боку дільничного офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Московського відділу поліції ГУНП в Харківській обл. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин 12.10.2020, тобто скоєні прогулу, порушенні вимоги пп. 2  ч. 1 ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580) у частині сумлінного виконання своїх службових обов`язків, відповідно до посадових (функціональних) обов`язків, за що запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
18.11.2020 року за вчинення вказаного дисциплінарного проступку начальником ГУНП в Харківській обл.  видано наказ № 831 про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції .
Позивач не погоджуючись із наказами ГУ НП в Харківській області від 18.11.2020 року №831 та від 01.12.2020 №381 о/с, звернувся до суду з даним позовом .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані   Конституцією України,   Кодексом законів про працю України   (далі -   КЗпП України) в частині, що не унормовано спеціальним законодавством,   Законом № 580, Положенням № 114.
Так, відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Частинами 1-2,6   ст. 43 Конституції України   передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Приписами ч.1   ст. 3 КЗпП України   визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає   Закон № 580, ч.2 ст.19 якого закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №580 поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 частини першої статті 18 Закону №580 передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Окрім того, пунктом 2 частини першої статті 18 Закону №580 встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 1   статті 77 Закону № 580   визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.
Зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті визначає як підставу звільнення - реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так,   Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII   затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Дисциплінарний статут), у преамбулі якого вказано, що цей статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським   Конституції   і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з п.п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Водночас, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених   Кримінальним процесуальним кодексом України,   законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю"   та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Отже, в разі протиправних діянь та вчинення дисциплінарного проступку, поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді стягнення, вид якого визначається в залежності від характеру вини та скоєного проступку. При цьому, характер вини та ступень тяжкості дисциплінарного проступку (неналежне виконання посадових обов`язків, вчинення дій або бездіяльності під час несення служби, що підривають авторитет поліції, тощо) визначається під час проведення у відношенні поліцейського службового розслідування, в результаті чого і обирається вид дисциплінарного стягнення, який застосовується до винної особи.
Як встановлено колегією суддів, службовим розслідуванням підтверджено факт допущення позивачем порушення пп. 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580, тобто вчинення дисциплінарного проступку.
Так, в ході проведення службового розслідування було допитано позивача, який в своїх письмових поясненнях зазначив, що 12.10.2020 о 9:20 йому зателефонував начальник ВП Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 та на його запитання де він знаходиться, позивач відповів, що проспав. Також, зазначив, що у нього цього ж дня в Київському районному суді м. Харкова відбудеться розгляд справи з приводу розірвання шлюбу, що призначений на 14:00, а також зустріч з адвокатом. Також, зазначив, що він телефонував старшому ДОП Московського ВП ОСОБА_4 та повідомив, що у нього склались сімейні обставини та щоб він повідомив керівництво. Після цього, 13.10.2020 доповів керівництву про його сімейні обставини.
Крім цього, в ході службового розслідування, дисциплінарною комісією ОСОБА_1 було задано ряд уточнюючих запитань та опитаний ДОП СДОП відділу превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , який в своїх письмових поясненнях зазначив, що 12.10.2020 близько 12:00 йому зателефонував ОСОБА_1 та попередив, що буде відсутній, причину не зазначив.
Також, під час проведення службового розслідування були опитані працівники, що працюють разом з позивачем в одному службовому кабінеті та СДОП відділу превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та капітан поліції ОСОБА_6 , які підтвердили в своїх письмових поясненнях відсутність позивача на робочому місці на протязі всього робочого дня 12.10.2020 та неприбуття ним на робоче місце у встановлений час. ОСОБА_6 зазначив, що 12.10.2020 о 15:00 годині він здійснив виїзд за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте, двері ніхто не відчинив.
Окрім цього, за вих. №33363/119-67/08 від 22.10.2020 до Київського районного суду м. Харкова був надісланий запит про надання інформації стосовно судової справи з приводу розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_7 .
На вказаний запит, листом від 03.11.2020 вих. №03-08/205, було повідомлено, що в провадженні суддів Київського районного суду м. Харкова взагалі відсутня цивільна справа про розірвання шлюбу, в якій позивачем чи відповідачем виступає ОСОБА_1 , що свідчить про те, що позивач 12.10.2020 не був на судовому засіданні, на що він посилався.
Таким чином, під час службового розслідування поважних причин відсутності на службі ОСОБА_1 12.10.2020 з 09:00 до 18:00 не встановлено.
Згідно з ч. 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Приписи частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.
Порядок проведення службового розслідування затверджено   Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893   (далі - Порядок №893).
При цьому, п.1 Розділу 2 Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктом 4 розділу 2 Порядку №893 закріплено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Згідно пунктів 2-5 розділу 6 Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог   Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Таким чином, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлено наявність дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин 12.10.2020, тобто скоєння прогулу, чим порушенні вимоги пп. 2  ч. 1 ст. 18 Закону №580 у частині сумлінного виконання своїх службових обов`язків, відповідно до посадових (функціональних) обов`язків.
Позивач стверджує, що про проведення службового розслідування відносно нього йому стало відомо в усному порядку, з висновком службового розслідування та оскаржуваними наказами належним чином він не був ознайомлений.
Колегія суддів зазначає, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (пункт 1 статті 18 Статуту).
Поліцейський має право ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України “Про захист персональних даних”, “Про державну таємницю” та іншими законами” (пункт 3 статті 18 Статуту).
З матеріалів справи встановлено, що позивач скористався своїм правом на захист шляхом надання письмових пояснень щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку, тим самим спростовуються доводи позивача, щодо необізнаності проведення відносно нього службового розслідування.
Будь-яких клопотань про намір скористатись правовою допомогою позивачем не надавалось. Таких доказів матеріали справи не містять.
У своїх додаткових поясненнях позивач зазначає, що висновок службового розслідування він отримав лише 05.01.2021 на адвокатський запит, проте, вказані обставини не спростовують факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 
Доводи позивача про те, що з оскаржуваними наказами він не був належним чином ознайомлений, спростовуються особистим підписом позивача на наказі від 18.11.2020 №831 про ознайомлення з ним та акт від 19.11.2020 про відмову позивача від підпису про ознайомлення з наказом від 01.12.2020 №381.
Посилання позивача на те, що він знаходився на робочому місці 12.10.2020, оскільки  йому саме в цей день було вручено листа про відклик адвокатського запиту, колегія суддів відхиляє, оскільки факт вручення вказаного листа позивачу 12.10.2020 не підтверджує несення позивачем служби в цей час та виконання ним своїх службових обов`язків, посадових (функціональних) обов`язків. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.
Посилання апелянта на те, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення, яке не відповідає ступеню провини колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення були враховані обставини вчиненого дисциплінарного проступку та обставини, які обтяжують відповідальність, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення у вигляді зауваження, оголошеного наказом Московського ВП ГУНП в Харківській обл. від 20.10.2020 №33.
Також колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що факт прогулу з боку відповідача відсутній, з огляду на характер несення ним служби, яка передбачає безпосередній контакт та взаємодію з населенням, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даних посилань останнім до суду не надано та судом під час розгляду не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що  спірні накази прийнято у відповідності до вищевказаних вимог Дисциплінарний статуту. В наказах зазначено, що стало підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, в чому виразився дисциплінарний проступок та порушення яких вимог законодавства встановлено в діях позивача.
Отже, позивачем не доведено, а колегією суддів в ході розгляду справи не встановлено, що дисциплінарною комісією не було забезпечено повне, всебічне й об`єктивне проведення службового розслідування із встановленням всіх фактичних обставин справи, вини ОСОБА_1 у вчиненні ним дисциплінарного проступку.
Таким чином, надаючи оцінку обставинам, встановленим в ході службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем підтверджено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, а висновок службового розслідування ґрунтується на конкретних обставинах та фактах, які свідчать про неправомірність дій поліцейського. Доказів зворотного позивачем до суду не надано. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваних наказів від 18.11.2020  №831 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку та від 01.12.2020 №381 про звільнення позивача зі служби, відповідачем повно, всебічно та об`єктивно враховано всі обставини справи, вказані накази прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Законом №580 та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, а тому такі є правомірними та не підлягають скасуванню.
Відповідно до   ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1   ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року по справі № 520/147/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  08.07.2021.