ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/13448/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
прокуратури - Біньковської А. В. (прокурор за посвідченням),
позивача-1 - не з`явився ,
позивача-2 - не з`явився,
відповідача - Орлова В. В. (адвокат),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 (суддя Крупник     Р.     В.) та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 (судді: Скрипчук О. С. - головуючий, Кордюк Г. Т., Мирутенко О. Л.) у справі 
за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області в інтересах держави в особі: 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях; 2. Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД"
про стягнення 1 157 183,71 грн боргу, 2     177,08 грн інфляційних втрат, 42 251,65 грн пені, розірвання договору оренди державного майна від 26.02.2019 № 28, зобов`язання повернути приміщення.
Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1. У вересні 2019 року заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (далі - РВ ФДМУ, правонаступником якого є позивач) і Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" (далі - ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" про стягнення 1157     183,71 грн боргу, 2     177,08 грн інфляційних втрат, 42 251,65 грн пені, розірвання договору оренди державного майна від 26.02.2019 № 28, зобов`язання повернути приміщення.
2. При цьому прокурор, посилаючись на здійснення представництва ним інтересів держави в суді на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наголосив, що Львівською місцевою прокуратурою № 2 встановлено факт порушення інтересів держави та неналежне здійснення органом державної влади повноважень з їх захисту, зокрема встановлено ненадходження до бюджету коштів за оренду державного майна - нежитлових приміщень загальною площею 170,0 м2, розташованих на третьому поверсі будівлі під літ. Б-3 - новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького, які знаходиться за адресою: вул. Любінська, 168, м. Львів. Так, зважаючи на триваючий характер невиконання ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" умов договору оренди щодо перерахування орендної плати за використання майна та невжиття РВ ФДМУ жодних позасудових чи судових заходів з метою захисту інтересів держави, прокуратура звернулася з цим позовом до суду.
Короткий зміст судових рішень
3. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2020, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, позов залишено без розгляду.
4. Ухвала суду мотивована тим, що листом від 03.09.2019 № 10-12-02356 (у відповідь на лист Львівської місцевої прокуратури № 2 від 27.08.2019 № 04/10-379вих-19) РВ     ФДМУ повідомило, що станом на 02.08.2019 за ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" наявна заборгованість 874 496,70 грн; за несвоєчасне перерахування коштів за оренду нараховано 21 483,11 грн пені. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором оренди ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" РВ ФДМУ як орендодавцем за договором та уповноваженим органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, були вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання відповідачеві претензії від 04.09.2019 № 11-11-02377 про сплату у 20-ти денний термін заборгованості, пені, а також попередження про звернення до суду з позовом у разі невиконання вимог претензії. Отже, РВ ФДМУ як компетентним органом вживалися заходи щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. До того ж суд першої інстанції зазначив, що повідомлення про підготовку позовної заяви та її подання до суду від 25.09.2019 були надіслані прокурором для відома позивачам в день надіслання позовної заяви до Господарського суду м. Києва, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими квитанціями та описами вкладення у цінні листи. Таким чином, прокурором не було надано РВ ФДМУ розумного строку на вжиття останнім заходів щодо вирішення спору про стягнення заборгованості в судовому порядку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції і постанову апеляційного господарського суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. На обґрунтовування касаційної скарги прокурор зазначив, що оскаржувані судові рішення є незаконними з підстав неправильного застосування норм матеріального права (статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України") та порушення норм процесуального права (статей 226, 236- 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)), що відповідно до статті 310 ГПК України є підставою для їх скасування повністю і передачі справи для продовження розгляду.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
7. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшло.
Розгляд справи Верховним Судом 
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 у справі № 910/13448/19.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
9. 26.02.2019 між РВ ФДМУ як орендодавцем та ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" як орендарем укладено договір оренди нерухомого державного майна № 28, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове, платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 170,0 м2, розташовані на третьому поверсі будівлі під літ. Б-3 - новий аеровокзал ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького, які знаходяться за адресою: м.     Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького. У розділі 3 укладеного між сторонами договору оренди останніми було передбачено розмір, порядок та строки перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди.
10. Листом від 10.07.2019 № 10-13-01248 РВ ФДМ України (у відповідь на лист першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 від 18.02.2016 №     05/10-379вих (вх. №     29.02.2016 №     10/01138) скерувало перелік укладених РВ     ФДМУ договорів на передачу в оренду майна, розташованого на території Залізничного та Шевченківського районів м. Львова, за якими станом на 09.07.2019 наявна заборгованість до державного бюджету за оренду державного майна.
11. На підставі листа від 27.08.2019 № 04/10-379вих-19 Львівська місцева прокуратура № 2 звернулася до РВ ФДМУ з проханням повідомити чи була погашена заборгованість ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" за договором оренди нерухомого державного майна від 26.02.2019 № 28, якщо не погашена - вказати суму боргу та період, за який виник борг.
12. У відповідь на зазначений лист Львівської місцевої прокуратури № 2 РВ ФДМУ листом від 03.09.2019 № 10-12-02356 повідомило, що станом на 02.08.2019 за ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" наявна заборгованість 874 496,70 грн; за несвоєчасне перерахування коштів за оренду нараховано 21 483,11 грн пені.
13. 04.09.2019 РВ ФДМУ на адресу ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" було надіслано претензію від 04.09.2019 № 11-11-02377, за змістом якої орендодавець вимагав у 20-ти денний термін сплатити допущену заборгованість (864 496,70 грн) та нараховану пеню (21 483,11 грн), а також відповідача попереджено, що у разі невиконання вимог претензії РВ ФДМУ звернеться до суду з позовом про стягнення зазначених сум.
14. 25.09.2019 Львівською місцевою прокуратурою № 2 на адресу РВ ФДМУ і ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького у порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" були скеровані повідомлення про те, що прокуратурою буде підготовлено та подано до Господарського суду міста Києва позовну заяву в інтересах РВ ФДМУ і ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького до ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" про стягнення 1 201 612,44 грн, розірвання договору та повернення майна.
15. 25.09.2019 зазначені повідомлення разом із позовної заявою від 25.09.2019 №     04/10-3865вих19 надіслані заступником прокурора Львівської місцевої прокуратури №     2 до Господарського суду міста Києва.
Позиція Верховного Суду 
16. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
17. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
18. Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини 1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
19. Статтею 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
20. Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
21. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
22. Ухвалюючи оскаржувані ухвалу та постанову, суди попередніх інстанції виходили з того, що компетентним органом є РВ ФДМУ як орендодавець за оспорюваним договором, однак прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентний орган, якого прокурор зазначив як позивача, не здійснює своїх повноважень щодо захисту інтересів держави. До того ж на порушення наведеної у частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прямої заборони прокурор заявив позов в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить захист інтересів держави. Навпаки, визначений прокурором позивач є самостійним суб`єктом господарювання з повним обсягом процесуальної дієздатності, який має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді.
23. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками, виходячи з таких міркувань.
24. Питання щодо представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній (частина третя). Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший-третій частини четвертої).
25. Таким чином, відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому представництво прокурором в суді інтересів держави в особі державних компаній не допускається. 
Отже, зазначена правова норма спеціального законодавчого акта, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, чітко врегульовує підстави та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Зазначеним законом прямо заборонено здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.
26. Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
27. У пунктах 45, 47, 67, 77- 81, 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформульовано такий правовий висновок:
"Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України".
28. В контексті зазначеного та встановлених обставин справи колегія суддів зазначає, що за своїм змістом положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру" спрямовані саме на забезпечення балансу прав, свобод та інтересів учасників процесу з метою, з одного боку, недопущення підміни прокурором належного суб`єкта владних повноважень або надання необґрунтованих переваг відповідним суб`єктам, права яких порушуються, а з іншого боку, захисту інтересів держави у випадку, коли цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює їх захист.
29. Зважаючи на викладене, встановлюючи підстави представництва прокурора, суд повинен здійснити не тільки оцінку щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявних у справі інших доказів щодо обставин, які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.
Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на: отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу четвертого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру"; інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про таке порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів; отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій), необхідних для здійснення представництва в суді.
30. Судами попередніх інстанції було встановлено, що 27.08.2019 Львівська місцева прокуратура № 2 скерувала запит до РВ ФДМУ про надання інформації з приводу наявності заборгованості.
31. 03.09.2019 листом № 10-12-02356 (у відповідь на лист від 27.08.2019) РВ ФДМУ повідомило, що станом на 02.08.2019 за ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" наявна заборгованість 874 496,70 грн; за несвоєчасне перерахування коштів за оренду нараховано 21     483,11 грн пені. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором оренди ТОВ "ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД" РВ ФДМУ як орендодавцем за договором та уповноваженим органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, були вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання відповідачеві претензії від 04.09.2019 № 11-11-02377 про сплату у 20-ти денний термін заборгованості, пені, а також попередження про звернення до суду з позовом у разі невиконання вимог претензії.
Отже, РВ ФДМУ як компетентним органом вживалися заходи щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
32. Однак вже 25.09.2019 прокурором були надіслані для відома РВ ФДМУ та ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького повідомлення про підготовку позовної заяви в день надіслання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими квитанціями та описами вкладення у цінні листи. 
33. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що прокурором не було надано РВ ФДМУ розумного строку на вжиття останнім заходів щодо вирішення спору про стягнення заборгованості в судовому порядку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
34. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
35. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
36. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про залишення позову без розгляду, як наслідок, оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права і без порушень норм процесуального права.
37. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
38. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновок судів попередніх інстанцій про те, що прокурором не було надано РВ     ФДМУ розумного строку на вжиття заходів щодо вирішення спору про стягнення заборгованості в судовому порядку, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних ухвали та постанови.
Розподіл судових витрат
39. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 у справі №     910/13448/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                      Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Н. О. Багай