33/804/376/21 
                                                                                263/7122/21

                                                              Суддя 1-ої інстанції: Шевченко О.А.
                                                          Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року             м. Маріуполь

Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду                              м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                  ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1   21 травня 2021 року близько 18-30 год. за місцем мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала батьківський обов`язок відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання тривалий час, а саме з 13.02.2021 року по 21.05.2021 року не проживала з матір`ю за місцем її мешкання, не була забезпечена необхідними умовами життя, навчання та виховання. Своїми діями               ОСОБА_1 порушила ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постановою Жовтневого районного суду  м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
На зазначену постанову ОСОБА_1 22 червня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.
  Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , остання 10.06.2021 року надала до суду пояснення, в яких вказала своє ставлення до інкримінованих їй порушень батьківських обов`язків, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 22). При цьому ОСОБА_1 достовірно знала, що справу про адміністративне правопорушення щодо неї буде розглянуто саме 10.06.2021 року. Разом з тим, подаючи апеляційну скаргу 22.06.2021 року, тобто з дводенним пропуском строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не просить поновити їй строк на апеляційне оскарження; так само в матеріалах справи відсутнє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому були б наведені поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду. За таких підстав, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП вважаю за необхідне повернути ОСОБА_1 її апеляційну скаргу.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до               ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, поданій з порушенням строків на апеляційне оскарження, не просить поновити строк на апеляційне оскарження та не наводить поважних причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути останній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

  ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду                         м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП повернути ОСОБА_1 .

           
Суддя               В.В. Куракова