Постанова
Іменем України
 
28 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 640/9380/19
провадження № 61-6741св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна, служба у справах дітей по Київському району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» на постанову Харківського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бурлаки І. В., Котелевець А. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності.
 
Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_1 продано квартиру АДРЕСА_1 , з порушенням рішення Виконавчого комітету .Київської райради м. Харкова від 18 жовтня 2005 року № 312-11 та придбано квартиру АДРЕСА_2 на своє їм`я, чим порушено права неповнолітнього на той час ОСОБА_1 
 
ОСОБА_1 просив:
визнати недійсним в 2/3 частинах договір купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року кв. АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 посвідчений ПН ХМНО Чуєвою О. Д.:
визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини кв. АДРЕСА_2 .
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова в складі судді: Губської Я. В., від 25 листопада 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності закрито.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2016 року у справі № 640/20846/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року у справі № 640/20846/15-ц, відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О. Д., Орган опіки та піклування Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на 2/3 частини квартири.. З тексту рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2016 року у справі № 640/20846/15-ц вбачається, що позивач ОСОБА_1 у 2015 році звертався з позовом до тих же відповідачів з того ж предмету позову та з тих же підстав, що й у позові від 10 травня 2019 року по даній справі.
 
Суд першої інстанції вказав, що оскільки у справі за позовом ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ПН ХМНО Чуєва Олена Дмитрівна, Служба у справах дітей по Київському району УССД Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності на 2/3 частини квартири наявне постановлене рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження по цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року скасовано та справу повернуто до суду для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України визначено яким чином судом вирішується процесуальні питання у разі встановлення, що позивачем подано тотожній позов, тобто позов в якому співпадають сторони, предмет і підстави з позовом, який вже був розглянутий судом не можна вважати тотожною підставу позову, якщо позивач, пред`являючи позов, приводить факти, які мають юридичне значення і яким не було надано оцінки та не проаналізовано у раніше ухваленому рішенні. Звертаючись до суду у травні 2019 року ОСОБА_1 посилався на те, що рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова не виконане про що свідчать витяг з реєстру речових прав та їх обтяжень. Ця обставина судами під час розгляду справи за аналогічним позовом ОСОБА_1 не досліджувалось, оцінки їй не надавалась. За таких обставин судом першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.
 
Аргументи учасників справи
 
У квітні 2021 року ТОВ «Європартнер Фінанс» подало касаційну скаргу, в якій просило: скасувати постанову апеляційного суду; залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що з аналізу позовної заяви (уточненої) про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності на 2/3 частини квартири від 31 травня 2019 року та позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності на  2/3 частини квартири, який було подано в 2015 році, вбачається, що: позивачем в зазначених позовах є ОСОБА_1 , відповідачами є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третіми особами є приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О. Д., служба у справах дітей по Київському районах УССД Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради; предмети позовів повністю співпадають, а саме: визнання договору купівлі-продажу частково недійсним і визнання права власності на 2/3 частини квартири за позивачем; підставою обох позовів є те, що ОСОБА_5 від свого імені та від імені неповнолітнього позивача, ОСОБА_1 , продала квартиру та придбала іншу квартиру лише на своє ім`я, чим, на думку позивача, порушила його права як неповнолітнього на той час. Сторони, предмет і підстави позову у справі № 640/9380/19 та справі № 640/20846/15-ц є тотожними. У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначено: «...згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року у справі № 490/4184/17. 
 
Вказує, що суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи скасування ухвали Київського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2020 року, неправильно тлумачить поняття «підстави позову». Такий підхід до тлумачення норм права фактично легітимізує можливість звернення до суду з тим же позовом з тих же підстав і до тих же сторін, надавши суду лише нові докази.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року призначено справу до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
 
Позиція Верховного Суду
 
Суди встановили, що заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2016 року у справі № 640/20846/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року у справі № 640/20846/15-ц, відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О. Д., Орган опіки та піклування Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на 2/3 частини квартири.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що: «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що: «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».
 
У справі, що переглядається:
апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_1 у 2015 році звертався з позовом до тих же відповідачів з того ж предмету позову та з тих же підстав, що й у позові від 10 травня 2019 року по цій справі; 
апеляційний суд не звернув уваги, що ОСОБА_1 підставою своїх позовних вимог як в справі № 640/20846/15-ц, так і в справі, що переглядається зазначав те, що ОСОБА_2 від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_1 продано квартиру АДРЕСА_1 , з порушенням рішення Виконавчого комітету .Київської райради м. Харкова від 18 жовтня 2005 року № 312-11 та придбано квартиру АДРЕСА_2 на своє їм`я, чим порушено права неповнолітнього на той час ОСОБА_1 »;
за таких обставин, апеляційним судом зроблено неправильні висновки про відсутність підстав для закриття провадження по справі та скасовано обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду прийнята без дотримання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційна скарга слід задовольнити; оскаржену постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» задовольнити.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 23 березня 2021 року скасувати.
 
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року залишити в силі.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Харківського апеляційного суду від 23 березня 2021 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
М. М. Русинчук
 
М. Ю. Тітов