УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/5507/20
Провадження № 22-ц/4820/1267/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 серпня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд
 
у складі колегії  суддів  судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.
 
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 676/5507/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року в складі судді Вдовичинського А.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в дорожньо-транспортній пригоді.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :
       У жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 38 185 грн майнової шкоди та 15 000 грн моральної шкоди в зв`язку з пошкодженням її автомобіля в ДТП.
       На підтримання заявлених позовних вимог позивач зазначала, що 10 жовтня 2019 року о 07 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись автомобілем «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, що в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю «Рeugeot 208», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого скоїв із ним зіткнення. В зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою її автомобіль «Рeugeot 208», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав значних механічних пошкоджень. 
Згідно постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Позивач посилалася, що відповідно до висновку автотоварозначної експертизи №522/19 від 29 жовтня 2019 року вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 93129,57 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складових - 56944,69 грн. 
Позивачка вказувала, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-167854309 і на виконання умов договору страхування цією страховою компанією їй відшкодовано 54944,69 грн вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та франшизи, однак залишилася не відшкодованою різниця між вартістю повного відновлювального ремонту, згідно ремонтної калькуляції, яка становить 93129,57 грн та виплаченою сумою страхового відшкодування – 54 944, 69 грн., отже цю різницю їй повинна сплатити винна особа, а саме ОСОБА_1 , тому позивач просила стягнути з нього 38185 грн.
Крім того,  ОСОБА_2  посилалася на заподіяну їй моральну шкоду, оскільки вона перенесла сильний нервовий стрес, а також душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, позивачка оцінила заподіяну їй моральну шкоду в зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля у розмірі 15000 грн, які і просила стягнути з відповідача.
В подальшому позивачка подала заяву про зменшення розміру майнової шкоди і просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 36 185 грн майнової шкоди та 15 000 грн моральної шкоди в зв`язку з пошкодженням її автомобіля в ДТП.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 36175 грн. у відшкодування майнової шкоди, 7500 грн відшкодування моральної шкоди, 2000 грн витрат за проведення атотоварознавчого дослідження, 1261 грн 20 коп витрат по сплаті судового збору, 5000 грн витрат на правову допомогу.
ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки позивачки не надала жодних документів на підтвердження суми відновлювального ремонту, які б відповідали Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Апелянт зазначає, що щодо вартості пошкодженого транспортного засобу було застосовано коефіцієнт зносу, а тому сума матеріального збитку не може дорівнювати сумі відновлювального ремонту, тому що позивачкою не надано підтвердження виконання такого відновлювального ремонту і заміни складових деталей, вузлів і агрегатів на нові. Крім того, деталі які підлягають заміні, в разі відшкодування розміру саме відновлювального ремонту, мають залишкову вартість і замінені деталі мають бути повернуті, особі яка відшкодувала шкоду. На думку апелянта, позивачка бажає незаконно збагатитися за його рахунок, оскільки підтвердження проведення робіт із заміни деталей та підтвердження понесених у зв`язку з цим витрат позивачкою не надано. Також ОСОБА_3 вважає, що судом невірно визначено розмір витрат на правничу допомогу, оскільки з огляду на нескладність справи розмір витрат є завищеним, крім того інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару не може вважатися тим розрахунком, виконаних адвокатом послуг без детального опису робіт та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином стороною позивача не надано розрахунку та детального опису робіт, що позбавляє його можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну допомогу.
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає доводи відповідача про необхідність надання додаткових документів щодо оплати вартості відновлювального ремонту та актів виконаних робіт не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства. Адже, висновок автотоварознавчого дослідження, виконаний судовим експертом є належним та допустимим доказом, на підставі якого суд в законному порядку встановлює вартість майнової шкоди і такий висновок відповідачем не спростований, крім того відповідачем не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи. Також відповідачем не спростовано розмір витрат на оплату послуг адвоката, які підтверджені належними доказами, отже правомірно стягнуті судом.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля «Peugeot 208», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 .
12 жовтня 2019 року біля 7 годин 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись в м. Кам`янець-Подільський по вул. Шевченка, в порушення вимог 6.11 Правил дорожнього руху України, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «Peugeot 208», державний номерний знак НОМЕР_3 ,, що рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення.
В результаті ДТП автомобіль «Peugeot 208», державний номерний знак НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за фактом даної ДТП, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника транспортного засобу на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» відповідно до укладеного договору страхування - поліс № 167854309. Ліміт страхової відповідальності згідно полісу за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає 100 000 грн., а розмір франшизи 2000 грн.
За висновком експертного дослідження від 29 жовтня 2019 року № 522/19№, виконаного на замовлення позивача ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 208», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 93129,57 коп., з яких вартість ремонтно-відновлювальних робіт 11152,5 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - 9607,3 грн., вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту – 72369,77 грн.
За цим же дослідженням вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 208», державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу складає 56944,69 грн. (11152,5+9607,3+72369,77х(1-0,50).
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» сплатило позивачу страхове відшкодування за наслідком вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 54944,69 грн. з урахуванням франшизи.
       23 жовтня 2019 року відповідачем добровільно сплачено позивачу 2000 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі. передбаченої договором страхування, франшизи.
Вказані обставини підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
       Ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Норами ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 
Тобто на підставі вказаних норм права відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. 
При цьому відповідно до відповідно до статті 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ч. 22.1 ст. 22  цього ж Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За нормами ст. 29  цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
        Отже при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
       Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справах № 645/3746/16 від 07.02.2019 року, № 727/2937/18 від 10.06.21 року.
Страховиком ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» визначено та сплачено позивачу страхове відшкодування за наслідком вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 54944,69 грн. з урахуванням франшизи. Вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні.
Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення  з відповідача , як з винної особи на користь позивача різницю між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.
Доводи касаційної скарги відповідача про те, що заподіяна позивачу майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» як страховика, тому покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки страхова компанія розрахувала та виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, тому у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки, як посилається відповідач, є меншими від ліміту відповідальності. Також такі доводи суперечать правовій позиції Верховного Суду в подібній категорії справ.
Слід відхилити також твердження апелянта, що сума матеріального збитку не може дорівнювати сумі відновлювального ремонту, оскільки позивачем не надано підтвердження виконання такого ремонту і заміна складових деталей, вузлів і агрегатів на нові, замінені деталі позивач не віддав, а вони мають певну вартість. 
Як зазначено вище за висновком експертного дослідження від 29 жовтня 2019 року № 522/19№, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту автомобіля «Peugeot 208» складає 72369,77 грн. При цьому в додатку до дослідження (ремонтна калькуляція) зазначено, які складові мають бути замінені на нові запасні частини з вказанням їх вартості, а тому в даному випадку немає необхідності для надання інших письмових доказів щодо проведення ремонту автомобіля і вартості такого ремонту.
Вказане експертне дослідження відповідачем жодним чином не спростовано, клопотань про призначення у справі автотехнічної експертизи відповідачем не заявлялось, інших письмових доказів щодо вартості ремонту автомобіля відповідачем суду теж надано не було. Також відповідачем не надано суду жодних доказів вартості та можливості використання замінених пошкоджений складових автомобіля.
При цьому відповідач не позбавлений можливості витребувати у позивача замінені складові автомобіля, якщо вони мають для нього відповідну цінність.
Також суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на ті обставини, що суд не врахував складність справи, неподання стороною позивача розрахунку, виконаних адвокатом робіт.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
       Правничу допомогу в даній цивільній справі позивачу надавав ОСОБА_4 на підставі ордеру серії ВХ № 1006055 та Договору про надання правової допомоги з позивачем від 01.10.2020 року
Згідно з пунктами 3.1, 3.8, 3.9 договору гонорар адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджено в Додатку № 1 до цього Договору, клієнт сплачує гонорар не пізніше 5 календарних днів від дня підписанняч акту надання послуг, гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковій формі на рахунки адвоката.
В додатку № 1 до Договору визначено, що розрахунок вартості однієї години надання послуг складає 30% розміру однієї мінімальної заробітної плати за одні послуги та 70% відсотків заробітної плати за інші.
Також суду було надано Акт надання послуг, за якими адвокат надав послуги : 1. Консультація клієнта - 0,5 год., вартість 708 грн; 2. Ознайомлення з матеріалами справи та вироблення правової позиції – 4 години, вартість 5667,6 грн; 3. Складання та надання позовної заяви до суду 1 год., вартість 3306 грн., загальна вартість послуг складає 9682,15 грн.
Таким чином позивачем та його представником було виконано вимоги норм ЦПК щодо надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.
Отже, задовольняючи заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд першої інстанції врахував складність справи та заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та правомірно стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу частково в сумі 5 000 грн., а тому відсутні підстави для зміни розміру цих витрат. 
Крім того як вбачається з матеріалів справи з вини відповідача, належний позивачу автомобіль був пошкоджений та підлягав ремонту, отже зі всією очевидністю вбачається, що внаслідок пошкодження майна позивача останньому було завдано душевні страждання та переживання, пов`язані з необхідністю проведення ремонту автомобіля, неможливості його експлуатувати та користуватись ним, а тому суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України з огляду на обставини справи, доведеності вини відповідача в пошкодженні майна, належного позивачу, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження належного йому майна, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах, викликаних неможливістю користування транспортним засобом для особистих потреб через необхідність ремонту, сімейного стану відповідача, його майнового стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості правомірно задовольнив позовні вимоги частково і визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 7500 грн.
При цьому, колегія суддів констатує, що в апеляційній скарзі апелянт не навів жодних доводів щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду в цій частині щодо розміру відшкодування.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.

Судді                         А.М. Костенко
Л.М. Грох 
Т.В. Спірідонова