ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8943/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:          Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року 
у справі №320/8943/20 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Головного управління Державної податкової служби України у Київській області
про визнання протиправними дій, скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2020 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області по складанню та надсиланню позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки), №Ф-119665-53 на загальну суму 27004,08 грн. від 02.09.2020 та зобов`язати відповідача утриматись від таких дій в подальшому;
- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки), №Ф-119665-53 на загальну суму 27004,08 грн. від 02.09.2020;
- визнати відсутність у позивача будь-яких боргів зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів та пені з такого виду платежу;
- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач як самозайнята особа здійснює адвокатську діяльність, однак доходу від такої діяльності не отримує, постійно працює найманим працівником у якості головного юрисконсульта на приватному підприємстві. Вважає, що визначення контролюючим органом зобов`язань зі сплати єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) здійснено за відсутності підстав, адже у період, за який відповідачем визначено борг зі сплати єдиного внеску (за 2017-2020 роки), позивач від адвокатської діяльності доходу не отримував, натомість підприємство, на якому працює позивач, регулярно сплачує за нього ЄСВ, зокрема, за період з 2017 року по 2020 рік, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску у спірні періоди. 
Також позивач звертає увагу на те, що спірні правовідносини вже були предметом судового розгляду, та відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі 320/3748/19 вимогу про сплату боргу Головного управління ДФС у Київській області від 08.05.2019 №119665-53 скасовано та зобов`язано відповідача підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 8448,00 грн. з Державного бюджету України, направивши такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України, а також зобов`язано відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 відповідно до висновків рішення суду. Крім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 змінено рішення суду першої інстанції від 18.09.2019 у справі №320/3748/19, та стягнуто на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 № Ф-119665-53 на суму 27004,08 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 613,78 грн. (шістсот тринадцять грн. 78 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5А).
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, в частині задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в даній частині. Свої вимоги обґрунтовує тим, що платник єдиного внеску, визначений у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" зобов`язаний нараховувати і сплачувати єдиний внесок не дивлячись на наявність трудових відносин із роботодавцем. Так, у зв`язку з наявністю в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 №Ф-119665-53 на загальну суму 27004,08 грн.
Позивачем не надано відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України (свідоцтво №817/10, видане 26.09.1995 Київською обласною КДКА) (https://erau.unba.org.ua/).
Згідно з обліковими даними автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок", з 12.02.2004 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) взятий на облік у Головному управлінні ДПС у Київській області (Вишгородське управління) як платник податків за №3491, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат, основний вид діяльності за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, стан платника податків - 0- платник податків за основним місцем обліку (а.с.78). 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема у період з 2017 року  по даний час перебуває у трудових відносинах з Приватним підприємством "Люкс - Дент - Компані", працюючи на посаді головного юрисконсульта підприємства, що не заперечується сторонами.
За даними відповідача контролюючим органом нарахований єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача як особі, що проводить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску, а саме: 
за І квартал 2014 року - 1318,59 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1000,00 грн., загальна сума боргу склала 318,59 грн.; 
за 2017 рік  - 8448,00 грн. (704,00 грн. х 12); 
за І квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.07.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.10.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); 
за І  квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); 02.07.2019 відбулось коригування щоквартальних нарахувань на суму 18276,72 грн.; за ІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.07.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.10.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІV квартал 2019 року (граничний термін сплати 21.01.2020) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); 
за І  квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.04.2020) - 2078,12 грн.; за ІІ квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.07.2020) - 1039,06 грн., 
з урахуванням часткової сплати сума боргу склала 24281,21 грн. (а.с.62-70).
Також, 23.07.2020 відносно ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято рішення №0072405305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на загальну суму 2722,87 грн. (а.с.73).
З копії рішення №0072405305 від 23.07.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на загальну суму 2722,87 грн. та наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій вбачається, що вказана сума боргу складається з: 1657,74 грн. - штрафи, 1065,13 грн. - пеня.
На підтвердження доказів направлення рішення від 23.07.2020 №0072405305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на адресу позивача відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за унікальним номером відправлення 0730104073598, відповідно до якого рішення позивачем отримано 05.08.2020 (а.с.75).
У зв`язку з наявністю боргу станом на 31.08.2020, відповідачем сформовано і направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 02.09.2020 №Ф-119665-53 на загальну суму боргу 27004,08 грн., з яких: 24281,21 грн. - недоїмка, 1657,74 грн. - штрафи, 1065,13 грн. - пеня (а.с.7). З тексту оскаржуваної вимоги вбачається, що підставою для її винесення стали дані інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.32).
На підтвердження доказів направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 02.09.2020 №Ф-119665-53 на адресу позивача відповідач надав копію корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за унікальним номером відправлення 0730104292036, відповідно до якого вимогу позивачем отримано 07.09.2020 (а.с.72).
У свою чергу, судом встановлено, що спірні правовідносини вже були предметом судового розгляду.
Так, 08.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 вимоги від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; скасувати вимогу від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області повернути ОСОБА_1 надміру сплачену суму єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн.; стягнути з Державної фіскальної служби України спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.; стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області відкликати з виконання вимогу від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з урахуванням відсутності такої реєстрації у якості ФОП та відсутності будь-яких заборгованостей зі сплати єдиного внеску; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області утриматись від складання на досилання ОСОБА_1 вимог про сплату боргу з єдиного соціального внеску з підстав реєстрації як ФОП та за періоди не отримання доходу як особа, що проводить незалежну професійну діяльність - адвокат.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №320/3748/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області    по складанню на направленню ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу № 119665-53. Скасовано  вимогу     про сплату боргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області    № 119665-53 від 08.05.2019. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 надміру сплачених грошових зобов`язань по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 8448,00 грн. з Державного бюджету України та направити такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 відповідно до висновків рішення суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.33-39).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №320/3748/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди і в цій же частині ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. (а.с. 40-42).
Так, у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №320/3748/19 судом встановлено, що позивач офіційно працює на посаді головного юрисконсульта в Приватному підприємстві "Люкс - Дент - Компані". Роботодавець, згідно довідок підприємства про сплату ЄСВ протягом 2017 - 2018 років та січня - березня 2019 року, щомісячно нараховував та сплачував за позивача єдиний соціальний внесок в розмірі не менше мінімального.
Також судом встановлено, що 19.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, уповноваженої особи ГУ ДПС у Київській області Кобилінської Ірини Анатоліївни, в якому просив суд визнати протиправними дії уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Кобилінської І.А. та Головного управління ДПС у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020 та зобов`язати відповідачів утриматись від таких дій в подальшому; скасувати рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі №320/7237/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії уповноваженої особи Головного управління Державної податкової служби у Київській області Кобилінської Ірини Анатоліївни та Головного управління Державної податкової служби у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 12.12.2020 року.
Позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (свідоцтво №817/10, видане 26.09.1995 Київською обласною КДКА).
Згідно з обліковими даними автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок", з 12.02.2004 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) взятий на облік у Головному управлінні ДПС у Київській області (Вишгородське управління) як платник податків за №3491, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат, основний вид діяльності за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, стан платника податків - 0- платник податків за основним місцем обліку (а.с.78). 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема у період з 2017 року  по даний час перебуває у трудових відносинах з Приватним підприємством "Люкс - Дент - Компані", працюючи на посаді головного юрисконсульта підприємства, що не заперечується сторонами.
За даними відповідача контролюючим органом нарахований єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача як особі, що проводить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску, а саме: 
за І квартал 2014 року - 1318,59 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1000,00 грн., загальна сума боргу склала 318,59 грн.; 
за 2017 рік  - 8448,00 грн. (704,00 грн. х 12); 
за І квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.07.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.10.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); 
за І  квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); 02.07.2019 відбулось коригування щоквартальних нарахувань на суму 18276,72 грн.; за ІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.07.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.10.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІV квартал 2019 року (граничний термін сплати 21.01.2020) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); 
за І  квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.04.2020) - 2078,12 грн.; за ІІ квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.07.2020) - 1039,06 грн., 
з урахуванням часткової сплати сума боргу склала 24281,21 грн. (а.с.62-70).
Також, 23.07.2020 відносно ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято рішення №0072405305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на загальну суму 2722,87 грн. (а.с.73).
З копії рішення №0072405305 від 23.07.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на загальну суму 2722,87 грн. та наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій вбачається, що вказана сума боргу складається з: 1657,74 грн. - штрафи, 1065,13 грн. - пеня.
На підтвердження доказів направлення рішення від 23.07.2020 №0072405305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску на адресу позивача відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за унікальним номером відправлення 0730104073598, відповідно до якого рішення позивачем отримано 05.08.2020 (а.с.75).
У зв`язку з наявністю боргу станом на 31.08.2020, відповідачем сформовано і направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 02.09.2020 №Ф-119665-53 на загальну суму боргу 27004,08 грн., з яких: 24281,21 грн. - недоїмка, 1657,74 грн. - штрафи, 1065,13 грн. - пеня (а.с.7). З тексту оскаржуваної вимоги вбачається, що підставою для її винесення стали дані інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.32).
На підтвердження доказів направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 02.09.2020 №Ф-119665-53 на адресу позивача відповідач надав копію корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за унікальним номером відправлення 0730104292036, відповідно до якого вимогу позивачем отримано 07.09.2020 (а.с.72).
У свою чергу, судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не спростовано, що спірні правовідносини вже були предметом судового розгляду.
Так, 08.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 вимоги від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; скасувати вимогу від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області повернути ОСОБА_1 надміру сплачену суму єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн.; стягнути з Державної фіскальної служби України спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.; стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області відкликати з виконання вимогу від 08.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119665-53 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на суму 31178,21 грн.; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з урахуванням відсутності такої реєстрації у якості ФОП та відсутності будь-яких заборгованостей зі сплати єдиного внеску; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області утриматись від складання на досилання ОСОБА_1 вимог про сплату боргу з єдиного соціального внеску з підстав реєстрації як ФОП та за періоди не отримання доходу як особа, що проводить незалежну професійну діяльність - адвокат.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року по справі №320/3748/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області по складанню на направленню ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу № 119665-53. Скасовано  вимогу про сплату боргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 119665-53 від 08.05.2019. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 надміру сплачених грошових зобов`язань по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 8448,00 грн. з Державного бюджету України та направити такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 відповідно до висновків рішення суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (стор. 33-39 том І).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 року по справі №320/3748/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди і в цій же частині ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. (стор. 40-42 том І).
Так, у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року по справі №320/3748/19 судом встановлено, що позивач офіційно працює на посаді головного юрисконсульта в Приватному підприємстві "Люкс - Дент - Компані". Роботодавець, згідно довідок підприємства про сплату ЄСВ протягом 2017 - 2018 років та січня - березня 2019 року, щомісячно нараховував та сплачував за позивача єдиний соціальний внесок в розмірі не менше мінімального.
Також судом встановлено, що 19.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, уповноваженої особи ГУ ДПС у Київській області Кобилінської Ірини Анатоліївни, в якому просив суд визнати протиправними дії уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області Кобилінської І.А. та Головного управління ДПС у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020 та зобов`язати відповідачів утриматись від таких дій в подальшому; скасувати рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі №320/7237/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії уповноваженої особи Головного управління Державної податкової служби у Київській області Кобилінської Ірини Анатоліївни та Головного управління Державної податкової служби у Київській області по складанню та надсиланню ОСОБА_1 рішення №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області №007240535 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.07.2020. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вищезазначене судове рішення в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 12.12.2020 року.
Вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, а вимогу про сплату такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності, як самозайнятою особою, та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що ОСОБА_1 з січня 2017 року є найманим працівником Приватного підприємства "Люкс - Дент - Компані" (ідентифікаційний код 31199696), та у цей період роботодавець сплачував за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що підтверджується обставинами, встановленими у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №320/3748/19
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог (в частині оскарження відповідача). 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом № 2464-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. 
Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі - Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 5 частини першої статті 4 Закон №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Згідно частини 3 статті 5 цього Закону взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України №116 від 24.11.2014.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закон №2464-VI визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закон №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Приписами частини 1 статті 7 Закон №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закон №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закон №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України, де також зазначено, що позивач отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Закону №2464-VI та Інструкції №449, контролюючим органом визначено позивачу суму боргу з єдиного соціального внеску, а саме в сумі 27004,08 грн., про що складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 №Ф-119665-53. 
До вказаної вимоги увійшла сума єдиного соціального внеску:
- 24281,21 грн. - недоїмка, яка виникла за І квартал 2014 року - 1318,59 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1000,00 грн., загальна сума боргу склала 318,59 грн.; за 2017 рік  - 8448,00 грн. (704,00 грн. х 12); за І квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.07.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.10.2018) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за ІV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3); за І  квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); 02.07.2019 відбулось коригування щоквартальних нарахувань на суму 18276,72 грн.; за ІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.07.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІІІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.10.2019) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за ІV квартал 2019 року (граничний термін сплати 21.01.2020) - 2754,18 грн. (918,06 грн. х 3); за І  квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.04.2020) - 2078,12 грн.; за ІІ квартал 2020 року (граничний термін сплати 19.07.2020) - 1039,06 грн. (стор. 62-70 том І).
- 2722,87 грн. - застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску відповідно до рішення ГУ ДПС у Київській області від 23.07.2020 №0072405305, вказана сума боргу складається з: 1657,74 грн. - штрафи, 1065,13 грн. - пеня (стор. 73, 74 том І).
Згідно з даними інтегрованої кратки платника (ІКП) сума боргу фізичної особи - ОСОБА_1 як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність станом на 31.08.2020 складає 27004,08  грн. (стор. 71 том І).
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується даними інтегрованої картки платника, за позивачем обліковується заборгованість з єдиного внеску за І квартал 2014 року у розмірі 318,59 грн. Вказану суму боргу включено у спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 №Ф-119665-53.
При цьому, з`ясовуючи підстави виникнення даного боргу зі сплати єдиного соціального внеску, який був нарахований на підставі самостійно поданої платником податку декларації від 09.04.2014 №1407259990 (з терміном сплати 30.04.2014) в сумі 1318,59 грн., та з урахуванням переплати станом на 30.04.2014 в розмірі 1000,00 грн., суму боргу зменшено до 318,59 грн., судом першої інстанції встановлено, що матеріалами справи дійсно підтверджується наявність в інтегрованій картці платника позивача з ЄСВ залишку боргу, нарахованого на підставі самостійно поданої платником податку декларації від 09.04.2014 №1407259990 (стор. 62 том І).
Апелянт зазначає, що позивачу були автоматично здійснені нарахування ЄСВ, зокрема, за І квартал 2014 року в сумі 1318,59 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1000,00 грн., загальна сума боргу склала 318,59 грн.
Також, на підтвердження наданих пояснень у відзиві на позовну заяву, відповідачем додано до матеріалів справи зворотній бік інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску, відповідно до якого у позивача станом на 31.12.2014 був наявний борг з ЄСВ у сумі 318,59 грн. (стор. 63 том І).
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що Головне управління ДПС у Київській області не надало до суду першої та апеляційної інстанції детальних пояснень та документів, на підставі яких виник борг позивача з єдиного внеску у розмірі 318,59 грн. за І квартал 2014 року.
Також, будь-яких документів, які б свідчили про підстави виникнення боргу на вказану суму у розмірі 318,59 грн., який згідно зворотного боку інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску станом на 31.12.2014 вже існував, зокрема копії самостійно поданої платником податку декларації від 09.04.2014 №1407259990, відповідачем не надано. Зворотній бік інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 з ЄСВ такої інформації не містить.
Отже, підстави для нарахування Головним управлінням ДПС у Київській області суми боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 318,59 грн. згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 №Ф-119665-53, відповідачем не доведені.
Крім того, як було зазначено вище, що до вимоги про сплату боргу (недоїмки) 02.09.2020 №Ф-119665-53 включено суму боргу в розмірі 2722,87 грн., визначену на підставі рішення ГУ ДПС у Київській області від 23.07.2020 №0072405305, яке було визнано протиправним та скасовано рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі №320/7237/20, яке набрало законної сили 12.12.2020. Отже вказана сума боргу в розмірі 2722,87 грн. також є безпідставною. 
Щодо включення до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2020 №Ф-119665-53 суми боргу в розмірі 23962,62 грн., яка нарахована відповідачем за 2017 рік, за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2018 року, за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2019 року та за І, ІІ квартали 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується апелянтом, що оскільки він, як самозайнята особа, не отримував доходу від адвокатської діяльності, з 2017 року по цей час працює як найманий працівник на посаді головного юрисконсульта на підприємстві, яке регулярно сплачує за нього єдиний внесок, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску у спірні періоди згідно оскаржуваної вимоги. 
Апелянт зазначає про те, що Законом від 03.10.2017 №2148-VІІІ внесені відповідні зміни до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого з 01.01.2018 адвокати, що мають статус осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, так і фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування (у т.ч. першої групи), мають сплачувати кожного кварталу не менш ніж 2457,18 грн. до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19 квітня, 19 липня, 19 жовтня, 19 січня). Якщо адвокати не отримують дохід або отримують його у розмірі, нижчому ніж мінімальний страховий внесок, то вони зобов`язані сплачувати ЄСВ з 01.01.2018 у розмірі 819,06 грн. на місяць та 2457,18 грн. відповідно на квартал (819,06 х 3 місяці).
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2017 року є найманим працівником Приватного підприємства "Люкс - Дент - Компані" (ідентифікаційний код 31199696), та у цей період роботодавець сплачував за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що підтверджується обставинами, встановленими у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №320/3748/19 (протягом 2017-2018 років) та довідками Приватного підприємства "Люкс - Дент - Компані" про сплату ЄСВ у 2019 році на загальну суму 11408,98 грн., по 918,06 грн. щомісяця (а.с.18), та з січня по серпень 2020 року на загальну суму 8390,36 грн., з них у січні-лютому 2020 року в сумі 1078,00 грн., а з березня по серпень 2020 року - в сумі 1039,06 грн. (стор. 19, зворотній бік том І).
Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли він був найманим працівником, а не самозайнятою особою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, в частині щодо скасування вимоги контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) 02.09.2020 № Ф-119665-53 на суму 27004,08.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року по справі № 820/6324/17, від 27.11.2019 року по справі №160/3114/19 та від 04.12.2019 року по справі №440/2149/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що позивачем сплачено в добровільному порядку суму боргу за ЄСВ в розмірі 18573,72 грн, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивач зазначив, що дана сума стягнута з нього в порядку виконавчого провадження.
Крім того, позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлено вимоги про стягнення з відповідача Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 ,  суму в розмірі 20800,09 грн., сплачені за вимогою про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Київській області № Ф-40374-17, а отже в даному випадку доводи апелянта про відкликання вимоги у зв`язку з сплатою є необґрунтованою.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя:                                                                                Г.В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев

                                                                                                              В.В. Файдюк