КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
              
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
29 липня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
                                                                                                              Справа №755/4181/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/8832/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Катющенко В.П. 16 квітня 2021 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
В С Т А Н О В И В
 
У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь: 
§ з ТДВ СК «Альфа-Гарант» доплату суми страхової виплати в розмірі 18185,39 грн; 
§ з ОСОБА_2 суму вимушених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2000,00 грн;
§ з ОСОБА_2 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн; 
§ з обох відповідачів суму судових витрат солідарно, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 жовтня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача, в якій винним визнаний саме відповідача, та його притягнуто до  адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ8558125 страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант». За полісом ліміт відповідальності становить 100000,00 грн. Позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заяву про настання страхового випадку, однак не погодився з висновком оцінювача щодо розміру визначеного матеріального збитку. 
У зв`язку з цим, позивач самостійно звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт», яким було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 675/11-19 від 14 листопада 2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 25175,89 грн. За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 2000,00 грн, які мають бути компенсовані за рахунок відповідача. 
19 листопада 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу лише 6990,50 грн, тому  позивач вважає, що має бути виплачено страхове відшкодування у розмірі 18 185,39 грн. 
Крім того, внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 , що виразились у пошкодженні транспортного засобу, позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10000,00 грн. Моральна шкода виражається у пережитих з вини відповідача негативних відчуттях. Дотепер позивач не може відремонтувати пошкоджений автомобіль та не може ним користуватися, що значно ускладнює його життя. Як учасник ДТП, позивач зазнав стрес, спогади про який його не залишають.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 168 (сто шістдесят вісім) грн 16 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
 
Не погодився із вказаним рішенням суду позивач, ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин справи. Вказує на те, суд не надав належної оцінки його доводам, визначення вартості матеріального збитку проведено в установленому порядку, коефіцієнт зносу до його автомобіля не застосовується, так як його автомобілю не більше 7 років, а різниця в даних одометру не впливає на висновки. Висновок суду про те, що він погодився на визначений страховою компанією розмір відшкодування є безпідставним, так як жодних перемов не було. Суд, на думку позивача, взагалі не мотивував чому надав перевагу висновку комісара.  
З огляду на зазначене вище, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант»  вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги. Вважає, що ними було здійснено відшкодування в порядку визначеному законом. При цьому коефіцієнт фізичного зносу автомобіля не застосовувався. А різниця в даних одометру становила 595 км, що свідчить про експлуатацію автомобіля. В заяві про страхове відшкодування позивач вказав, що погоджується  із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком.  
На підставі викладеного, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін /а.с.96-97/.
 
В порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 10 жовтня 2019 року о 12 год. 10 хв., керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON» д/н НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Жмаченка, 28, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (а.с.11).
Станом на день розгляду справи постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року є такою, що набрала законної сили.
Власником пошкодженого у ДТП транспортного засобу «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 є позивач, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 8).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ/8558125 страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.9).
15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , як особа яка керувала транспортним засобом «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 на момент ДТП на законних підставах, звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого (а.с.34, 35).
Цього ж дня, від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як представником потерпілого, було подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування, у якій, серед іншого, він підтвердив, що згоден із способом і розміром збитку, розрахованим Страховиком (а.с.52).
15 жовтня 2019 року за участю довіреної особи власника транспортного засобу, ОСОБА_3 , аварійним комісаром ОСОБА_4 був проведений огляд транспортного засобу «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 , про що складений протокол огляду транспортного засобу, який ОСОБА_3 підписаний без зауважень (а.с.53-56).
ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до аварійного комісара ОСОБА_5 з метою визначення матеріального збитку, завданого транспортному засобу «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 , яким 17 жовтня 2019 року був складений аварійний сертифікат №37-D/60/8, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 , складає 8430,85 грн (в т.ч. ПДВ) та 7025,71 грн без урахування ПДВ.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № ЦВ/19/5503 від 18 листопада 2019 року, на підставі яких 19 листопада 2019 року виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 7025,71 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4524 від 19 листопада 2019 року (а.с.60-61,62).
При зверненні до суду позивачем наданий Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №675/11-19, складений експертами ТОВ «Клевер Експерт» 14 листопада 2019 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту та сума матеріального збитку завдана власнику автомобіля «SSANG YONG KORANDO» д/н НОМЕР_2 визначені в розмірі 25175,89 грн Даний висновок містить заяву оцінювача в якій зазначено про відсутність обмежень на здійснення дослідження, відсутність зацікавленості, джерела на підставі яких він проводиться та зазначено про здійснення огляду особисто (а.с.12-33).
 
За змістом ст.ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.
Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за  участю  забезпеченого  транспортного  засобу,  внаслідок  якої настає  цивільно-правова  відповідальність особи, відповідальність якої  застрахована,  за шкоду,  заподіяну  життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У відповідності до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти
У відповідності до п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою
 
Згідно з п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісар, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 року №8 на підставі проведеного дослідження і зібраних документів  аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це  документ,  в  якому зазначаються обставини і причини  настання  страхового  випадку   та   розмір заподіяної шкоди. 
Відповідно до п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24  листопада 2003 року калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики.
У зазначених у пункті 5.1 розділу V цієї Методики випадках орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), визначає обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер та обсяг його пошкоджень.
Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ст. 102 ЦПК України визначені вимоги до висновку експерта. Зокрема у ч. 3 визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а у ч. 7 визначено, що  у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
В порядку ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У Постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 638/16531/16 вказано на те, що судами не встановлено обставин, які свідчили, що звіт та дослідження проведені страховою компанією з порушенням законодавства і позивач реалізував своє право на їх оскарження або заперечував відповідні дослідження, що свідчить про його фактичні згоду із їх результатами.
Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 13 листопада  2019 року у справі №520/8867/15.
 
З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 10 жовтня 2019 року, за участю сторін у справі та наявність вини відповідача у ній. Також встановлено, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.
Відповідальність відповідача була застрахована, при укладенні договору страхування сума страхового відшкодування (страховий ліміт) була визначена у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. 
На підставі здійсненого аварійним комісаром розрахунку матеріального збитку страховою компанію була здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 6990,58 грн. 
Доводи апеляційної скарги позивача про відсутність погодження з ним розміру страхового відшкодування колегія суддів відхиляє, так як у заяві від 15 жовтня 2019 року його представник, діючи від імені позивача, поставив свій підпис у заяві про страхове відшкодування, в якій серед іншого було зазначено про погодження способу і розміру збитку, розрахованого страховиком.
На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем був наданий висновок експерта, який за твердженнями позивача, викладеними в апеляційній скарзі, безпідставно не був прийнятий судом до уваги.
Проте, Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №675/11-19, складений експертами ТОВ «Клевер Експерт» 14 листопада 2019 року не є таким, що відповідає вимогам визначеними у ст.102 ЦПК України, зокрема, у ньому відсутні дані щодо обізнаності експерта про надання висновку для пред`явлення до суду та про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
Отже, судом першої інстанції надана оцінка цьому висновку, як доказу у справі з точки зору належності і допустимості. Висновок суду першої інстанції про те, що даний документ не є таким, що беззаперечно спростовує розмір матеріального збитку, визначений аварійним сертифікатом відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо неправомірності складеного аварійного сертифікату та відповідно визначеного у ньому розміру матеріального збитку матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги про те, що коефіцієнт зносу до його автомобіля не застосовується, так як його автомобілю не більше 7 років, колегія суддів вважає безпідставними, так як в аварійному сертифікаті цей коефіцієнт визначений на рівні «0.0», тобто він і не застосовувався. А отже при визначенні коефіцієнту фізичного зносу автомобіля порушень допущено не було.
Оскільки судом не прийнятий до уваги висновок наданий позивачем, його посилання на відсутність заборони на використання автомобіля і на те, що різниця в даних одометру не випливає на висновки експерта, на правильність вирішення справи не впливають, висновків суду першої інстанції не спростовують, так як суд вказані обставини не досліджував і оцінку їм не надавав. 
З огляду на наведене апеляційний суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант», при здійсненні на користь позивача страхового відшкодування не було порушено права позивача, як потерпілого, який зазнав збитків, у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу під час ДТП.
 
В апеляційній скарги позивач вказує на обставини справи щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми моральної шкоди, однак не наводить доводів на спростування визначеного судом першої інстанції розміру у 2000 грн, проте з поставлених ним вимог вбачається, що оскаржує рішення суду в повному обсязі.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його  залежно  від  характеру  та  обсягу страждань (фізичних, душевних,  психічних  тощо),  яких   зазнав   позивач,   характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому  суд  має  виходити  із  засад розумності,  виваженості  та справедливості.
Колегія суддів вважає, що оцінюючи моральну шкода в сумі 2000 грн,  що підлягає відшкодуванню позивачу, були дотримані вказані вимоги, адже така шкода полягає у переживаннях пов`язаних з пошкодження майна, яке є джерелом підвищеної небезпеки, тобто використовуючи його позивач був морально підготовлених про можливість настання таких обставин. До того ж розмір пошкоджень майне не зумовив неможливість його використання, а тому значного порушення способу життя позивача також не вбачається. 
Таким чином, судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.           
 
Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що понесені стороною позивача витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.  
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,  381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук