Ухвала 
01 липня 2021 року
м. Київ
справа № 446/708/18
провадження № 61-10668ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року у справі за  позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Відділу приватизації Добротвірського комунального підприємства «Підприємства по обслуговуванню житла», третя особа: Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у Львівській області про часткове скасування наказу та переведення квартири до комунального житлового фонду,
                                                            ВСТАНОВИВ: 
 Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від                      05 листопада 2018 року позов задоволено.
Скасовано частково наказ Добротвіської ТЕС від 04 квітня 2008 року за №112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 та переведено квартиру до комунального житлового фонду.
Постановою Львівського апеляційного суду від 24 квітня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_5 задоволено.
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від                              05 листопада 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 ,                             ОСОБА_3 відмовлено.
У червні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку                      ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу (надійшла 29 червня 2021 року),                   в якій заявник просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року та залишити в силі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова