ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6933/21 Справа № 191/2139/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М., 
за участю секретаря Усик А.Д.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), -
В С Т А Н О В И В:

       У червні 2018 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).
       Позовна заява мотивована тим, що рішенням загальних зборів від 05 лютого 1994 року ОСОБА_2 було прийнято в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Роздорське» (далі – КСП «Роздорське»). Рішенням загальних зборів КСП «Роздорське» від 06 лютого 1997 року його було виключено із членів зазначеного підприємства.
       Відповідно до рішення Роздорської селищної ради від 20 лютого 1992 року Роздорському колективному сільськогосподарському підприємству було передано в колективну власність земельну ділянку площею 4630,4 га. Державний акт на право колективної власності серії ДП СВ №000004 зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 14 листопада 1994 року за № 4. Коли розпочалася процедура розпаювання землі, позивач спілкувався з керівництвом колективного сільськогосподарського підприємства і йому повідомили, що він не має права на отримання належної йому земельної частки (паю). Разом з тим, з інформації, отриманої у квітні 2018 року від відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, йому стало відомо про включення його до списку-додатку до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку (під № НОМЕР_1 ). У травні 2018 року позивач звернувся до Синельниківської районної державної адміністрації з метою вирішення питання реалізації права на земельну частку (пай) як члена Роздорського колективного сільськогосподарського підприємства, однак йому було рекомендовано звернутись до суду.
       На підставі вказаного ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,22 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Роздорське».
       Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. 
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка не була стороною у справі, звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
       Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було з"ясовано питання щодо видачі позивачу сертифіката про право на земельну частку (пай), не досліджено книгу реєстрації сертифікатів на земельний пай членів колективного сільськогосподарського підприємства «Роздорське». Апелянт також указує, що позивачем не надано доказів того, що до часу виходу його з членів КСП він звертався з заявою про відведення йому земельної ділянки.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1057,20 грн.
       Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу касаційну скаргу  ОСОБА_2  задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Статтею 417 ЦПК України передбачено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. 
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження, виходячи з наступного.
       Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
       Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
       Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.
       Після того, як суд апеляційної інстанції встановить, що рішенням по справі було вирішено питання про права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу на це судове рішення, він переглядає судове рішення за апеляційною скаргою цієї особи.
       При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
       Так, судом встановлено, що в апеляційній скарзі на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року ОСОБА_1 вказувала на те, що вона не брала участі у справі, однак суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки судом визнано за позивачем право на земельну частку (пай), власником якої є вона.
       У межах відкритого апеляційного провадження судом установлено, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказував, що відповідно до довідки відділу у Синельниківському районі Головного управління Держагеокадастру у Дніпропетровській області від 25 квітня 2018 року  № 31-4-0.26-874/114-18 у державному акті на право колективної власності на землю Роздорського колективного сільськогосподарського підприємства, який видано Роздорською селищною радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів 14 листопада 1994 року за № 4, він у списку-додатку до державного акта значиться під № 456.
       При цьому, судом установлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю, ОСОБА_1 на підставі рішення Роздорської селищної ради народних депутатів від 06 вересня 2001 року № 137-18/ХХІІІ була передана у приватну власність земельна ділянка площею 9,54 га. 
       Відкриваючи апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зробив висновок, що власником земельного паю під номером 456 є апелянт ОСОБА_1 , тому вважав, що ухвалення судом першої інстанції рішення про визнання за ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) розміром 8,22 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Роздорське» порушує права та інтереси ОСОБА_1 .
       Однак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з огляду на наступне.
       Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року  № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
       При цьому, згідно з пунктом 1 вказаного Указу Президента України паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
       Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності визначені Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
       Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
       З матеріалів справи встановлено, що у ОСОБА_2 відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), однак він був включений до списку-додатку до державного акта на право колективної власності на землю Роздорського колективного сільськогосподарського підприємства за № 456, тому звернувся до суду із цим позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай). Разом з тим, з наведеного не випливає, що ним заявлялися вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, яка виділена ОСОБА_1 .
       Таким чином, предметом спору у цій справі є не конкретно визначена земельна ділянка, а право позивача на земельну частку (пай), що по суті є правом особи на умовну земельну частку з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. При цьому, підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) визначені у статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно з якими особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
       Крім того, відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельні ділянки (пай), на які отримано документи або які не були виділені в натурі, відносяться до нерозподілених земельних ділянок, на які до 01 січня 2025 року може бути оформлено право власності.
       Тобто, той факт, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9,54 га на території Роздорської селищної ради не свідчить про те, що це пов`язано із отриманням позивачем права на земельну частку (пай) як колишнього члена КСП «Роздорське».
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , оскільки визнання за ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) ніяким чином не впливає на право власності заявника на земельну ділянку.
       За таких обставин відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 провадження підлягає закриттю на підставі ст.362 ЦПК України.
       Керуючись ст.ст. 268, 362, 367, 374, 382, 384 ЦПК України, -

       У Х В А Л И В: 
       
       Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).
       Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.М. Пищида