УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

09 серпня 2021 року 

м. Київ
справа № 640/17018/19
адміністративне провадження № К/9901/22420/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В.,

перевірив касаційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року (суддя                Шевченко Н.М.) та
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року (колегія у складі суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.О., Оксененка О.М.)
у справі № 640/17018/19
за позовом  ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України 
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також – відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача у частині невіднесення його військової служби закордоном у період з 17.10.1986 до 03.12.1986 у колишній Демократичній Республіці Афганістан, де велись бойові дії, до військової служби за призовом на особливий період;
- зобов`язати відповідача не застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі – Постанова КМУ № 975) у частині, що суперечить Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-ХІІ) щодо встановлення додаткових (розширених) умов, як особі, звільненій з військової служби, для призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності III групи у формі вимог подання заявником документів, крім завірених належним чином копій паспорту, довідки МСЕК та ідентифікаційного номеру картки платника податків;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності III групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону № 2011-ХІІ, Постанови КМУ № 975;
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби військової служби за призовом на особливий період відповідно до Закону № 2011-ХІІ та Постанови КМУ № 975 у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення III групи інвалідності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021, позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду та ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону № 2011-ХІІ, Постанови КМУ № 975;
- зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

17.06.2021 відповідач подав касаційну скаргу, що 18.06.2021 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 02.11.2018 у справі № 760/11172/17, від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, від 10.04.2019 у справі № 822/220/18. Позивач звернувся до Міністерства оборони України із зверненням, питання про призначення йому одноразової грошової допомоги не розглядалося, не опрацьовувалися відповідні документи та не готувалися до розгляду для прийняття рішення. Позивач проходив службу у Прикордонних військах Комітету державної безпеки СРСР, не є військовослужбовцем Збройних сил України, тому Міністерство оборони України не порушувало його права. У справі відсутні підтвердження наявності висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги, документи, що свідчать про причини та обставини поранення, та докази направлення військовим комісаріатом документів до Міністерства оборони України. Довідка Городенківського районного військового комісаріату від 12.11.2018 № 1297 не підтверджує причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) позивача. Також покликається на те, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес.

Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2021 касаційну скаргу залишено без руху відповідно до ч. 2              ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

06.07.2021 скаржник отримав копію ухвали Суду від 30.06.2021.

19.07.2021 до Верховного Суду надійшло клопотання Міністерства оборони України, направлене 16.07.2021, про продовження строку усунення недоліків касаційної скарги на 5 днів. Клопотання обґрунтовано тим, що Міністерство сплатило судовий збір у розмірі 1   536,80 грн, проте не може надати до Суду платіжне доручення з відмітною органу Державної казначейської служби України. 

21.07.2021 Міністерства оборони України дослало до Верховного Суду платіжне доручення від 12.07.2021 № 248/539 про сплату судового збору у розмірі 1   536,80 грн.

Таким чином, скаржник у наданий Судом строк усунув недоліки касаційної скарги, сплативши 12.07.2021 до Бюджету судовий збір. Тому відсутні підстави для продовження строку усунення недоліків касаційної скарги.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі ОСОБА_1 оскаржував рішення Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
За предметом спору ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального провадження (ч. 4 ст.12 КАС України).
Тому, Окружний адміністративний суд міста Києва в ухвалі від 11.09.2020 про відкриття провадження обґрунтовано вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Проте Міністерство оборони України у касаційній скарзі не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах Закону № 2011-XII, Постанови КМУ № 975.
Тому, Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Також особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати у касаційній скарзі наявність «значного суспільного інтересу» до розгляду справи.
Проте, обґрунтування Міністерством оборони України такої обставини зводиться до загального формулювання щодо безпідставного витрачання коштів державного бюджету на виплату одноразової грошової допомоги. 
Зважаючи на викладене, Суд не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі № 760/9113/17, від 18.10.2018 у справі № 820/3353/16, від 02.11.2018 у справі № 825/1558/18, від 18.02.2020 у справі № 820/3000/18 від 09.02.2021 у справі № 760/14583/17 неодноразово викладав висновки щодо застосування норм права у питанні можливості призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону        № 2011-ХІІ особам, які проходили служби в Прикордонних військах КДБ СРСР. Таки висновки зводяться до того, що на Міністерство оборони України як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, в тому числі особам, які проходили військову службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, у разі встановлення їм відповідної групи інвалідності;
У постанові від 25.06.2020 у справі № 622/1271/16-а Верховний Суд зазначив, що у випадку, якщо Міністерство оборони України не вирішувало питання з приводу призначення та виплати особі одноразової грошової допомоги, не здійснювало перевірку документів, поданих для отримання такої допомоги відповідно до Порядку КМУ № 975, належним способом захисту прав особи є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянити заяву про виплату одноразової грошової допомоги та ухвалити рішення по суті.
Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до аналогічного висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 459/1487/17, щодо зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянити заяву про виплату одноразової грошової допомоги та ухвалити рішення по суті.
Разом з тим, скаржник покликається на постанову Верховного Суду від 02.11.2018 у справі               № 760/11172/17, якою справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто, не закінчено розгляд справи.
Також у доводах касаційної скарги Міністерство оборони України покликається на нерелевантні висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 щодо відсутності права на отримання одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, якому встановлено інвалідність в період дії ст.16 Закону № 2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби; та постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі      № 822/220/18, щодо правомірності рішення комісії Міністерства оборони України у формі відмови у призначенні військовослужбовцю одноразової грошової допомоги.
У цій же справі суд першої інстанції, встановивши, що Міністерство оборони України за зверненням ОСОБА_1 не вирішило питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги, зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю та прийняти відповідне рішення щодо наявності чи відсутності підстав для виплати такої допомоги. Тобто, питання строку настання інвалідності та наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги судами попередніх інстанцій не вирішувалося. 

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі                   № 640/17018/19.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний