КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №357/7563/2019                                                                            Головуючий у І інстанції - Бондаренко О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/10980/2021                                  Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
14 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року 
у справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Пролісок», Фермерського господарства «Дари ланів», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договорів оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі, 
 
встановив:
 
В липні 2019 року ПОСП «Сидори» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари ланів», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про визнання недійсним договорів оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №34, за яким останній передав в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,839 га з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005, розташовану в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
30 квітня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 12799872, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 за ПОСП «Сидори». 
Протягом усього часу дії договору оренди, підприємство користувалося земельною ділянкою з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 у своїй господарській діяльності і належним чином сплачувало орендну плату. 
Проте, починаючи з лютого 2018 року ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ПОСП «Сидори» права користування землею за Договором оренди. 
За скаргою, поданою ОСОБА_1 та іншими особами до Міністерства юстиції України 28 лютого 2018 року, наказом №728/5 від 15 березня 2018 року Міністерство скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 за ПОСП «Сидори». 
Не зважаючи на те, що Договір оренди є дійсними і ніким не оскаржений, 05 березня 2018 року ОСОБА_1 уклав з іншим орендарем - ТОВ «Еліта-2010» договір оренди №85, за яким передав останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0005, після чого державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. 15 березня 2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на неї за ТОВ «Еліта-2010» з індексним номером 40138510. 
У зв`язку з порушенням прав ПОСП «Сидори», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005, та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на неї в ДРРПНМ внаслідок укладення ОСОБА_1 договору оренди землі з іншим орендарем, ПОСП «Сидори» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсним цього договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 за ТОВ «Еліта-2010». 
Після звернення до суду відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» з метою ускладнення виконання судового рішення та відновлення ПОСП «Сидори» державної реєстрації свого права оренди на його підставі, уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05 березня 2018 року, після чого ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0005. 
28 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. була посвідчена заява ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005, зареєстрована за реєстровим №3129. 
При цьому, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій щодо отримання від ПОСП «Сидори», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 згоди на проведення її розподілу, не повідомив ПОСП «Сидори» про свій намір здійснити розподіл і не погодив технічну документацію із землеустрою щодо поділу із ПОСП «Сидори». 
На підставі зазначеної заяви ОСОБА_1 , 07 грудня 2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га, які утворились внаслідок поділу. 
12 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані, внаслідок поділу, спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га з індексним номером 44552314 від 12 грудня 2018 року, на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га з індексним номером 44552546 від 12 грудня 2018 року. 
Не зважаючи на те, що право оренди ПОСП «Сидори» за Договором оренди залишилось дійсним і продовжує діяти щодо спірних земельних ділянок, 10 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 уклав з ФГ «Пролісок» договір оренди №4С щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0016 та з ФГ «Дари Ланів» договір оренди №4С щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0015. 
14 грудня 2018 року той же Державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Пролісок» на земельну ділянку за кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 з індексним номером: 44605217 від 14 грудня 2018 року та права оренди за ФГ «Дари Ланів» на земельну ділянку за кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 з індексним номером: 44604746 від 14 грудня 2018 року. 
Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства України поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 було здійснено без погодження з ПОСП «Сидори», як її законного орендаря, та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у Підприємства дійсного права оренди на неї і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в ДРРПНМ. 
Відтак, за наявності дійсного Договору оренди з позивачем, який поширює свою дію на поділені земельні ділянки з кадастровими номерами: 3220486000:04:008:0016 та 3220486000:04:008:0015, ОСОБА_1 не мав права передавати їх в оренду ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» і при укладанні оспорюваних договорів порушив права ПОСП «Сидори». 
Відповідно, у Державного реєстратора не було і правових підстав для проведення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів». 
Таким чином, станом на день звернення до суду з позовом, мало місце грубе порушення прав та інтересів Підприємства, як єдиного законного орендаря земельних ділянок з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0016 та 3220486000:04:008:0015.
З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02 березня 2020 року, ПОСП «Сидори» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №4С від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га. 
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №4С від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Дари Ланів», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га. 
Скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га, індексний номер: 44605217 від 14 грудня 2018 року 09:30:17 та припинити право оренди ФГ «Пролісок» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га, що виникло на підставі Договору оренди землі №4С від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок». 
Скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га, індексний номер: 44604746 від 14 грудня 2018 року 09:20:29 та припинити право оренди ФГ «Дари Ланів» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га, що виникло на підставі Договору оренди землі №4С від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Дари Ланів». 
Витребувати із незаконного володіння та користування ФГ «Пролісок» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га, розташовану у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
Витребувати із незаконного володіння та користування ФГ «Дари Ланів» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га, розташовану у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
Внести зміни до договору оренди землі №34 від 07 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори». 
Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року, у задоволенні позову ПОСП «Сидори» відмовлено.
Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року, стягнуто з ПОСП «Сидори» на користь ФГ «Дари ланів» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПОСП «Сидори» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що договори оренди землі, які укладені після 01 січня 2013 року, починають свій перебіг з моменту їх укладення, тобто підписання сторонами, а не державної реєстрації, як зазначено судом першої інстанції. Вказує, що договір оренди землі, укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , набрав чинності з моменту його підписання та діяв на момент укладення оспорюваних правочинів і проведення державної реєстрації права оренди на земельні ділянки за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів», у зв`язку із чим останніми порушено право оренди позивача на спірні земельні ділянки.
Посилається також на те, що судом не враховано висновки Верховного Суду, згідно яких відсутність державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем.
Вважає, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ПОСП «Сидори» не призвело до припинення самого права оренди, яке виникло у підприємства на підставі договору.
Зазначає, що поділ земельної ділянки не припиняє право оренди, що виникло у її землекористувача до її поділу, та не погоджується із висновком суду, про те, що поділ земельної ділянки унеможливлює захист прав позивача.
Просило, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ПОСП «Сидори» задовольнити у повному обсязі.
Крім цього, ПОСП «Сидори» подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року, мотивуючи її тим, що нормами цивільного процесуального законодавства не передбачена можливість зазначати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у інших процесуальних документах, ніж у першій заяві по суті, якою для ФГ «Дари ланів» є відзив на позовну заяву, тому прийняття судом до уваги попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, викладеного ФГ «Дари ланів» у письмових поясненнях, прямо суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, невиконання стороною справи свого обов`язку щодо повідомлення суду у першій заяві по суті справи про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, є підставою для відмови у задоволенні вимог такої сторони про відшкодування витрат, про які вона не зазначила у першій заяві по суті справи.
Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ФГ «Дари ланів» не подавало до суду відзив, в якому було б наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ФГ «Дари ланів» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Звертає також увагу на те, що до обсягу професійної правничої допомоги, наданої ФГ «Дари ланів» включені послуги, які не належать до професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи.
Просило скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ФГ «Дари ланів» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.
На апеляційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив, обґрунтовуючи його тим, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено докази по справі, та вірно встановлено, що відсутність виконання обов`язкової умови для набрання чинності договором оренди а саме його державна реєстрація та скасування права оренди позивача, свідчать, що такий договір є неукладеним, не набрав чинності та не створює для сторін будь яких прав, обов`язків встановлених ним, а також свідчить про відсутність у орендаря права оренди на спірну земельну ділянку.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції ототожнив поняття «державної реєстрації договору оренди землі» з «державною реєстрацією права оренди на земельну ділянку» є безпідставними. Суд першої інстанції надав вірну оцінку доказам по справі - договору оренди позивача, яким чітко передбачена умова набрання чинності - з моменту державної реєстрації та з моменту державної реєстрації права оренди. У зв`язку з цим судом першої інстанції і застосована судова практика, що регулює саме такі правовідносини.
Крім цього, на момент укладання 10 грудня 2018 року договорів оренди землі між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок», ФГ «Дари ланів», дату реєстрації речових прав за такими господарствами, права та інтереси ПОСП «Сидори» порушені не були, оскільки у останнього був відсутній чинний договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005, у позивача відсутнє право оренди зазначеної ділянки, у позивача відсутні будь які права та інтереси на новостворені земельні ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га. та кадастровим номером 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га.
Тобто, у позивача відсутнє будь яке право, яке порушено, оспорюється та/чи не визнається.
Також, на момент поділу ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 та формування нових земельних ділянок, було відсутнє чинне та дійсне право оренди ПОСП «Сидори», був відсутній чинний договір оренди, тому посилання позивача на вимоги законодавства щодо погодження таких дій з ним є безпідставними, необґрунтованими та неправомірними.
Просив залишити апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року без змін.
Також ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року.
В обґрунтування відзиву зазначив, що ФГ «Дари ланів» діяло добросовісно, не порушувало прав, свобод та інтересів ПОСП «Сидори», а тому має правомірні очікування щодо відшкодування понесених судових витрат.
ФГ «Дари ланів» був позбавлений подати свій відзив на позовну заяву, у зв`язку з відсутністю у штаті господарства адвоката, а Договір про надання правової допомоги був укладений з адвокатом лише 01 грудня 2020 року і єдиним документом, який міг подати адвокат на стадії судового розгляду по суті, це стали письмові пояснення, які додані до матеріалів справи, та які є першою заявою ФГ «Дари ланів», в якій викладено позицію сторони відносно позовних вимог.
В письмових поясненнях зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат 10000 грн.
Тобто, заявлений ФГ «Дари ланів» розмір суми судових витрат відповідає фактично сплаченому розміру та вказаному в Акті виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 09 грудня 2020 року.
Просив апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» залишити без задоволення, а додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.  
Свій відзив на апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року подали і ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари ланів», зазначивши, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав позивача оспорюваними договорами оренди укладеними ОСОБА_1 з ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари ланів» не спростовується аргументами викладеними в апеляційній скарзі, оскільки на момент укладання оспорюваних договорів оренди, права оренди у позивача не було.
Твердження позивача що Договори оренди є дійсними, не зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав оренди, і підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах права, є надуманими та не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки дані Договори не набрали чинності та не створюють будь-яких правових наслідків чи обов`язків ОСОБА_1 перед ПОСП «Сидори».
Зазначають, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття позивачем права оренди оскільки відповідні відомості виключені з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За таких обставин, поділ ОСОБА_1 земельної ділянки на дві нові земельні ділянки, реєстрація права оренди на ці ділянки за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари ланів» на підставі оскаржуваних договорів оренди не порушує прав позивача, оскільки право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з момент державної реєстрації цього права.
Просили апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.
Також ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари ланів» подали відзив на апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року.
В обґрунтування відзиву зазначили, що ФГ «Дари ланів» діяло добросовісно, не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а тому має правомірні очікування щодо відшкодування понесених судових витрат.
Представник ФГ «Дари ланів» на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування надав: копію договору про надання правової допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, якими встановлено фіксований розмір гонорару, копію акта приймання-передачі наданих послуг, копію платіжного доручення.
Відповідно до п.2.1 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги за надання правової допомоги в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається за домовленістю між сторонами і складає 10000 грн.
Відповідно до п.2.2 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, за досягнення позитивного рішення у справі у суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату додатковий гонорар, розмір якого визначається за домовленістю між сторонами і складає 5000 грн.
Твердження позивача про те, що відповідачем ФГ «Дари ланів» не були заявлені витрати на професійну правничу допомогу у першій заяві по суті спору не заслуговують на увагу, оскільки Договір про надання правової допомоги був укладений між ФГ «Дари ланів» та адвокатом після закриття підготовчого провадження та першим документом, який міг бути поданий адвокатом після закриття підготовчого провадження, є письмові пояснення.
Просили апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» залишити без задоволення, а додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯБ №148131 виданого 20 січня 2005 року, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 площею 2,839 га, розташовану на території: Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
07 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» було укладено договір оренди землі №34, за яким ОСОБА_1 передав ПОСП «Сидори» в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 площею 2,839 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Згідно даного договору, орендна плата нараховується і видається орендарем в розмірі не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1381,44 грн. 
Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянках площею 0,30 га буде проводитись безоплатно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 (двісті) гривень, в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням. 
Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. 
Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. 
Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. 
Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки за взаємною згодою сторін. 
Згідно п.16 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 (п`ятиденний) строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. 
Згідно п. 37 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
07 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» був підписаний Акт приймання-передачі земельної ділянки відповідно до договору оренди №34 від 07 серпня 2013 року, що підтверджується актом.
30 квітня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 12799872, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 за ПОСП «Сидори».
28 лютого 2018 року ОСОБА_1 та інші особи звернулись до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. 
Розглянувши дану скаргу Міністерство юстиції України наказом №728/5 від 15 березня 2018 року, прийняло наказ про задоволення колективної скарги та дійшло висновку про скасування рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, в тому числі скасувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 квітня 2014 року №12799872, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В.
В липні 2018 року ПОСП «Сидори» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ТОВ «Еліта-2010», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, яка відповідно до ухвали від 07 вересня 2018 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, була прийнята до провадження суду.
З відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Київській області вбачається, що згідно із Національною кадастровою системою, земельна ділянка зазначена у запиті, була перенесена до архівного шару, в результаті чого земельна ділянка з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005 була поділена згідно документацій із землеустрою щодо поділу, яка надійшла по онлайн сервісу з присвоєнням кадастрових номерів: 3220486000:04:008:0016, 3220486000:04:008:0015.
Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 липня 2019 року №172343397, 07 грудня 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. була посвідчена заява ОСОБА_1 , про поділ земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0005, зареєстрована за реєстровим №3129. 
На підставі заяви ОСОБА_1 07 грудня 2018 року державним кадастровим реєстратором відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та в м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області прийняте рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:008:0005, шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру та здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га та з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га.
12 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу земельні ділянки за ОСОБА_1 : на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га з індексним номером 44552314 від 12 грудня 2018 року та на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га з індексним номером 44552546 від 12 грудня 2018 року.
10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок» укладено договір №4С оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0016 загальною площею 1,4195 га, строком на 10 років, з правом пролонгації, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5000 грн. на рік за 1,00 га, земельної ділянки, що становить 7097,50 грн. 
14 грудня 2018 року даний договір був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44605217 державним реєстратором прав на нерухоме майно Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О.
10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Дари Ланів» укладено договір №4С оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 3220486000:04:008:0015 загальною площею 1,4195 га, строком на 10 років, з правом пролонгації, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5000 грн. на рік за 1,00 га, земельної ділянки, що становить 7097,50 грн. 
14 грудня 2018 року даний договір був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44604746 державним реєстратором прав на нерухоме майно Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О.
19 квітня 2019 року ПОСП «Сидори» звернулось до ОСОБА_1 , шляхом направлення засобами поштового зв`язку, з пропозицією (оферта) про внесення змін до Договорів оренди землі №34 від 07 серпня 2013 року.
Відмовляючи у задоволенні позову ПОСП «Сидори», районний суд виходив з такого. 
Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру, втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України, вважається такою, що не набула відповідного речового права.
Отже, скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди позивача, держава офіційно не визнає і не підтверджує факт набуття позивачем права оренди на спірну земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості були виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У відповідності до п. 37, укладеного між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 договору оренди, він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. 
Тому суд відхилив позицію сторони позивача, щодо набрання чинності Договором оренди від 07 серпня 2013 року, де орендарем є ПОСП «Сидори», - з моменту його підписання сторонами.
Оскарження позивачем в судовому порядку дій чи рішення Міністерства юстиції України не спростовують сам факт існування такого рішення державного реєстратора про скасування реєстрації права оренди позивача, станом на час поділу власником своєї земельної ділянки та на час укладення спірних договорів оренди з іншими орендарями.
Станом на час розгляду справи земельна ділянка, яка була передана в оренду позивачу, поділена, внаслідок чого сформовано інші земельні ділянки, яким присвоєно інші кадастрові номери. 
Отже, земельна ділянка площею 2,839 га не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах, шляхом поділу, утворені інші земельні ділянки. 
Об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та площі, припинилось існування земельної ділянки площею 2,839 га, що є перешкодою для ефективного захисту прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди. 
Внесення рішенням суду запропонованих позивачем змін до Договору оренди від 07 серпня 2013 року може призвести до порушень позивачем меж здійснення цивільних прав.
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ПОСП «Сидори» апеляційний суд виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.
Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ПОСП «Сидори» відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявленого ПОСП «Сидори» позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.
Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення районним судом при вирішенні позовних вимог норм матеріального права відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
За правилами ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України та ЗУ «Про оренду землі».
Аналогічні положення містить ст.6 ЗУ «Про оренду землі», згідно з якою орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Відповідно до положень ст.124 ЗК України, ст.13 ЗУ «Про оренду землі», передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ч.5 ст.6 ЗУ «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно ст.17 ЗУ «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
За правилами ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень  - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з ч.4 ст.3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що наказом Міністерства юстиції України №728/5 від 15 березня 2018 року скасоване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, за договором оренди укладеним 07 серпня 2013 року між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 .
Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку, та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову в частині визнання правочину недійсним, оскільки укладення договору і реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку на підставі договору за відповідачами ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, зокрема про те, що скасування рішення державного реєстратора не призводить до припинення права оренди, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.
Одночасно апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги позивача про те, що районний суд помилково ототожнив поняття «державної реєстрації договору» із поняттям «державної реєстрації права оренди», оскільки у даних правовідносинах відбулося скасування державної реєстрації права оренди, а тому, незважаючи на наявність підписаного договору оренди, таке право не вважається набутим за відсутності його державної реєстрації, що прямо убачається із вищенаведених норм законодавства у сфері оренди землі.
Крім того, у даних правовідносинах відповідно до змісту п. 37 Договору оренди землі від 07 серпня 2013 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.
Доводи апеляційної скарги про помилкове застосування районним судом висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справах № 322/1178/17 також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки це не вплинуло на правильність висновку суду щодо відсутності правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.
Одночасно апеляційний суд констатує, що Верховним Судом у справі № 357/8110/18 (у подібних правовідносинах) висловлені наступні висновки. 
Встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладеного 02 березня 2018 року договору оренди землі, відлік якого обраховується з 16 березня 2018 року - часу  здійснення на підставі вказаного договору державної реєстрації речового права за Відповідачем, права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього вже були відсутні. 
Тобто, укладення оскарженого договору оренди не стало перешкодою для позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним.
Відповідно до ч.4 ст.263 України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного тлумачення судом п. 37 Договору оренди землі, укладеного між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки у даному випадку суд жодним чином не тлумачив зміст п. 37 Договору оренди землі, а лише прочитав його так, як він написаний.
Як убачається зі змісту п.37 Договору оренди землі від 07 серпня 2013 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.
Цей пункт договору у повній мірі відповідає положенням ст.125 ЗК України, відповідно до яких право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права, а не з моменту укладення договору оренди землі.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що районним судом при вирішенні справи не були враховані висновки Верховного Суду, згідно з якими відсутність державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні.
По-перше, наведені позивачем висновки районного суду стосуються не подібних, а інших правовідносин.
По-друге, у даній справі суд відмовив ПОСП «Сидори» у позові не з підстав відсутності права вимоги як такого, а ураховуючи ту обставину, що на час укладення оспорюваного договору оренди позивач не був наділений правом оренди земельних ділянок, які є предметом оспорюваними договорами, тому оспорюваними договорами його право орендаря не порушене.
Ураховуючи, що, як вже наведено вище, висновки районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі від 10 грудня 2018 року, укладених між ОСОБА_1 і ФГ «Дари Ланів» та ОСОБА_1 і ФГ «Пролісок» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3220486000:04:008:0016 та 3220486000:04:008:0015, є обґрунтованими, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку районного суду про обрання позивачем невірного способу захисту в частині інших, похідних, вимог не мають вирішального значення для правильного вирішення спору.
Оскільки доводи апеляційної скарги є ідентичними аргументам позивача у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки районного суду є достатньо аргументованими, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). 
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland, № 49684/99, § 2)).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.
Не підлягає скасуванню і додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року про стягнення з ПОСП «Сидори» на користь ФГ «Дари ланів» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
По справі встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та представник ФГ «Дари ланів» зробила письмову заяву до судових дебатів про те, що докази щодо понесених відповідачем судових витрат будуть надані до суду у передбачений термін.
Позивач в своєму клопотанні про відмову у відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги адвоката ФГ «Дари Ланів» та апеляційній скарзі на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року, зазначає, що ФГ «Дари Ланів» в порушення вимог ч.1 ст.134 ЦПК України не повідомив суд та їх, як сторону по справі, що у майбутньому будуть понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги чи будь-які інші витрати, оскільки вони не скористались своїм правом і не подали до суду заяву по суті спору (відзив), в якій повинні були б вказати про очікувані витрати.
Із зазначеними доводами колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Встановлено, що першою заявою, яка була подана відповідачем були письмові пояснення від 02 грудня 2020 року, в яких було зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат відповідача ФГ «Дари Ланів» в розмірі 10000 грн. та було заявлено, що докази витрат у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.
Зумовлено це було тим, що договір між відповідачем ФГ «Дари Ланів» та адвокатом було укладено лише 01 грудня 2020 року, тобто після того, як було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, тому питання щодо судових витрат відповідача на стадії підготовчого провадження не було вирішено.
Представник відповідача на підтвердження стягнення судових витрат надала копію договору про надання правової допомоги №06/20 від 01 грудня 2020 року, копію додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №06/20 від 01 грудня 2020 року, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 29 квітня 2021 року, детальний опис наданих послуг від 29 квітня 2021 року, платіжне доручення №339 від 28 квітня 2021 року на суму 10000 грн.
Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат врахував пов`язаність таких витрат з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, їх співмірність та розумність, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.
Так, відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч.1,2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 4 частини 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст.26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч.1,3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. 
Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
У п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Згідно зі ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. 
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року (справа № 922/1163/18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа №826/1216/16), постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року (справа №199/3939/18), постанові від 09 червня 2020 року (справа №466/9758/16), та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року (справа №379/1418/18).
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви ФГ «Дари ланів» та стягнення на їх користь з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 квітня 2021 року та додаткове рішення від 26 травня 2021 року постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційних скарг немає.
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції представником ОСОБА_1 порушено питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12500 грн. та у відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції порушено питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12500 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представником ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» порушено питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі по 10000 грн на кожне з господарств.
Представником ПОСП «Сидори» до Київського апеляційного суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. 
На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано договір про надання правової допомоги 59/21 від 02 липня 2021 року; додаток №1 до договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт №1, акт виконаних робіт №2, товарний чек №69 від 09 липня 2021 року про оплату наданих послуг у розмірі 7500 грн., товарний чек №76 від 12 липня 2021 року про оплату наданих послуг у розмірі 5000 грн.
Відповідно до п. 2 Акту виконаних робіт №1 за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 12500 грн, з яких 7500 грн гонорар адвоката за надані послуги, а 5000 грн - гонорар успіху.
Відповідно до п. 2 Акту виконаних робіт №2 за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 10000 грн, з яких 5000 грн гонорар адвоката за надані послуги, а 5000 грн - гонорар успіху.
На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу представником ФГ «Пролісок» надано: договір про надання правничої допомоги №130 від 05 липня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 14 липня 2021 року, платіжне доручення №383 на підтвердження здійснення оплати послуг у розмірі 5000 грн.
На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу представником ФГ «Дари Ланів» надано: договір про надання правничої допомоги №131 від 05 липня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 14 липня 2021 року, платіжне доручення №352 на підтвердження здійснення оплати послуг у розмірі 5000 грн.
Відповідно до п.п.2.1,2.2. Договорів про правничу дорогу №130, №131, гонорар за правничу допомогу становить 5000 грн. Додатково, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 5000 грн.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, які регулюють підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, аналізуючи надані представниками ОСОБА_1 , ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що заявлені розміи витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 , ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» є підтвердженими та такими, що відповідають складності справи та виконаною адвокатами роботою.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
  
постановив:
 
Апеляційні скарги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (09131, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Сидори, вул. Радянська, 2, ЄДРПОУ 326380883) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 22500 грн. 
Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (09131, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Сидори, вул. Радянська, 2, ЄДРПОУ 326380883) на користь Фермерського господарства «Пролісок» (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н., смт. Терезине, вул. Першотравнева, 2, ЄДРПОУ 32796608) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (09131, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Сидори, вул. Радянська, 2, ЄДРПОУ 326380883) на користь Фермерського господарства «Дари Ланів» (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н., смт. Терезине, вул. Першотравнева, 2, ЄДРПОУ 32796613) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 20 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба