П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1007/21-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Маслоїд О.С. 
          Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 

10 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (відповідача) в якій просив про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо неналежної перевірки звернення засудженого позивача від 05.10.2020 та не встановлення порушень Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції прав позивача на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020;
- зобов`язання відповідача повторно провести перевірку звернення засудженого позивача від 05.10.2020 щодо порушення Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції права позивача на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020 року відповідно до ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян».
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 27.05.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що відсутнє будь-яке порушення відповідача щодо неналежної перевірки звернення засудженого позивача від 05.10.2020.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 05.10.2020  звернувся зі скаргою до відповідача щодо порушення його прав на ознайомлення з матеріалами перевірки проведеної відповідно до його звернення від 17.06.2020, щодо протиправних дій працівників ВОРР Центрально-Західного міжрегіонального управління.  Однак відповідач, на переконання позивача, не провів належну перевірку щодо вказаних фактів порушення його прав та у відповіді на його скаргу від 21.10.2020 № 29377.4/П-16509.3/20/44 вказав про відсутність будь-яких порушень прав позивача. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що з метою перевірки фактів, викладених у зверненні позивача від 05.10.2020 року, на адресу в.о. начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Бойчуку В.В. був надісланий лист від 13.10.2020  № 28697/.4/П-16509.3/20/44 щодо розгляду звернення позивача від 20.08.2020, відповідно до якого останній просив ознайомитися з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020. За результатами розгляду листа від 13.10.2020 № 28697.4/П-16509.3/20/44 Центрально-Західне міжрегіональне управління проінформувало що розгляд звернення позивача від 20.08.2020 проведено належним чином. Відповідь на його звернення від 20.08.2020 надіслана листом від 08.09.2020 № 6/687-20/ПП-350. 
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою-скаргою на бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління щодо ненадання для ознайомлення матеріалів перевірки проведеної відповідно до його звернення від 17.06.2020 про протиправність дій працівників ВОРР Центрально-Західного міжрегіонального управління.
Відповідач, за наслідками розгляду заяви-скарги позивача, листом від 21.10.2020 за вих. № 29377.4/П-16509.3/20/44 повідомив про відсутність підстав для вжиття заходів реагування відносно Центрально-Західного міжрегіонального управління.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.
Перелік прав та обов`язків засуджених до позбавлення волі наведено у статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 1 якої визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом i нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право, зокрема звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів i установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів Міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури” інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно зі статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до статті 20 Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 2939-VІ парламентський контроль за дотриманням права людини на доступ до інформації здійснюється Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, тимчасовими слідчими комісіями Верховної Ради України, народними депутатами України.
Згідно з п.п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 № 776/97-ВР (далі по тексту Закон № 776/97-ВР) метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 776/97-ВР уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".
При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення (ч.3 ст.17 Закону № 776/97-ВР).
Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.
При розгляді звернення Уповноважений:
1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;
2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;
3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;
4) відмовляє в розгляді звернення.
Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.
Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.
Отже, системний аналіз вказаних приписів свідчить про те, що державою гарантовано права, свободи і законні інтереси засуджених, які користуються усіма правами людини та громадянина за винятком обмежень, визначених Кримінально-виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду, зокрема, це стосується й права на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Наведені норми   ЗУ “Про звернення громадян”   вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.
З матеріалів справи встановлено, що на звернення-скаргу позивача від 05.10.2020, відповідач 13.10.2020 за вих. № 28697.4/П-16509.3/20/44 направив письмове звернення до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України з проханням повідомити чи отримував позивач можливість ознайомить з матеріалами розгляду свого звернення від 17.06.2020 в разі виявлення порушення ст. 18 ЗУ “Про звернення громадян”, відповідач просив поновити права позивача на ознайомлення з матеріалами перевірки.
Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України, розглянувши запит відповідача, листом від 20.10.2020 за вих. № 6/8194 повідомило, що звернення позивача від 17.06.2020 до нього не надходило, про що повторно повідомлено позивача листом від 08.09.2020 за вих. № 6/681-20/ПП-530. Додатково, Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України додало копію вказаного листа від 08.09.2020 за вих. № 6/681-20/ПП-530, де міститься дата, прізвище, ініціали та підпис позивача, що підтверджує отримання останнім вказаного листа.
Оскільки, на думку позивача, були порушені його права, передбачені ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", щодо ознайомлення з матеріалами перевірки проведені за його зверненнм, ОСОБА_1 05.10.2020 звернувся із скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо порушення Центрально-Західним Міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції права на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020.
Діючим законодавством регламентовано чітку процедуру прийняття Уповноваженим такої заяви, вирішення питання про відкриття відповідного провадження та здійснення її розгляду, в тому числі заходи, які можуть вживатись Уповноваженим в ході провадження та надання остаточної відповіді.
Натомість, Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не проведено перевірку щодо вказаних фактів порушення прав засудженого ОСОБА_1 та не вжито заходів для усунення порушень прав позивача на ознайомлення з матеріалами перевірки, у відповіді на його скаргу від 21.10.2020 №29377.4/П-16509.3/20/44 вказано про відсутність будь-яких порушень прав позивача.
Відповідач обмежився лише тим, що направив листа до Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції України про надання відомостей про факти викладені у скарзі ОСОБА_1 
Центрально-Західне міжрегіональне управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції України направило відповідь, що звернення ОСОБА_1 від 20.08.2020 року належним чином розглянуте, про що Плотнікова повідомлено листом від 08.09.2020 року.
Однак дослідивши лист від 08.09.2020 року судом встановлено, що Центрально-Західне міжрегіональне управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції України повідомило ОСОБА_1 про те, що його звернення від 17.06.2020 року станом на 08.09.2020 року до них не надходило.
ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої позовні вимоги до матеріалах даної адміністративної справи додав відзив поданий Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції України по іншій справі № 120/6646/20-а. В цьому відзиву Центрально-Західне міжрегіональне управління зазначало, що за наслідками звернення ОСОБА_1 від 17.06.2020 року перевірка проводилася, були опитані як працівники установи виконання покарань так і засуджені, що відбувають покарання в даній установі, однак факти викладені у звернення ОСОБА_1 не підтвердилися.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач неналежно розглянув скаргу ОСОБА_1 , оскільки не перевірив чи дійсно звертався ОСОБА_1 17.06.2020 року до Центрально-Західного міжрегіонального управління зі скаргою на неправомірні дії працівників ВОРР Центрально-Західного міжрегіонального управління, чи була проведена перевірка його звернення, та як наслідок чи правомірно Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України не ознайомило ОСОБА_1 з матеріалами зазначеної перевірки. 
Отже, суд першої інстанції під час розгляду позовної заяви засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Згідно п. 10 ч. 2 цієї статті суд також може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно провести перевірку звернення засудженого позивача від 05.10.2020 щодо порушення Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції права позивача на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020, відповідно до ст. 18 ЗУ “Про звернення громадян”.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неналежної перевірки звернення засудженого ОСОБА_1 від 05.10.2020 та не встановлення порушень Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції прав позивача на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020;
Зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повторно провести перевірку звернення засудженого ОСОБА_1 від 05.10.2020 щодо порушення Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції права позивача на ознайомлення з матеріалами розгляду його звернення від 17.06.2020, відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».
 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.