Справа № 463/2303/20                                Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.   
Провадження № 22-з/811/116/21                         Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:39

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                17 вересня 2021 року                                         м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Юзефович Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕНТ», заінтересована особа –  ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність приватного виконавця, 
                                                         в с т а н о в и в:
У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі–ТОВ) «Фінансова компанія «ІНВЕНТ»звернулось до суду зі скаргою, в якій просило визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 26.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58099670 по виконавчому листі, виданому Личаківським районним судом м. Львова 24.04.2013 року; визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині не вчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання рішення суду у названому виконавчому провадженні, та зобов`язати приватного виконавця усунути порушення шляхом винесення відповідної постанови.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року в задоволенні скарги відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив заявник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ», просив її скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» залишено без задоволення.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року залишено без змін.
07.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в особі представника – адвоката Репака В.В. подано до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення в даній справі, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» у його користь понесені судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн., посилаючись на те, що у відзиві на апеляційну скаргу повідомлено суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які приватний виконавець очікує понести у зв`язку з поданням апеляційної скарги та розглядом справи в суді апеляційної інстанції, і зазначено, що, в подальшому, буде подана заява про компенсацію вказаного виду судових витрат, про що повідомлено адвокатом під час розгляду справи апеляційним судом. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу, окрім документів, які подавались раніше: договір про надання правової допомоги №18 від 10.04.2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер, до заяви долучено розрахунок вартості наданих правничих послуг та платіжне доручення №5766 від 07.06.2021 року про оплату цих послуг в розмірі 10500 грн. (а.с.179-180 т.2).
У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.4 ст.270, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.09.2021 року, є дата складення повного судового рішення – 17.09.2021 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Окрім того, розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги на рішення, дії та бездіяльність виконавця, передбачено статтею 452 ЦПК України.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону й те, що до закінчення судових дебатів сторона приватного виконавця зробила відповідну заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу і докази на підтвердження понесених витрат подала з дотриманням встановленого процесуальним законом строку, така заява підлягає вирішенню апеляційним судом шляхом ухвалення додаткового судового рішення. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
Апелянтом ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, однак, апелянт оскаржував ухвалу суду першої інстанції в цілому, в тому числі, й в частині витрат на правничу допомогу, які суд першої інстанції присудив приватному виконавцю у розмірі 4000 грн., а тому вартість понесених приватним виконавцем такого виду судових витрат під час розгляду справи в апеляційному суді, в якому відбулось лише одне судове засідання за участі представника приватного виконавця, а з процесуальних документів було подано лише відзив на апеляційну скаргу, який за своїм змістом є аналогічним відзиву на скаргу, не може бути більшою, ніж 4000 грн.
За наведених обставин і з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правова позиція сторони є вже сформованою, а законодавство, що регулює порядок вирішення заявлених заявником вимог у скарзі та судова практика адвокатом повинні бути досконало опрацьованими ще у суді першої інстанції, тому вказаний розмір витрат на правничу допомогу буде відповідати вимогам обґрунтованості та співмірності, відтак, вимога приватного виконавця про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню на суму 4000 грн., а тому заява приватного виконавця підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд
        п о с т а н о в и в:
ухвалити додаткову постанову, якою заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» у користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. 
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови. 
Повний текст додаткової постанови складений 17 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.
Судді:                                                                 Копняк С.М.
                                                                                Ніткевич А.В.