П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  806/3572/17 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.   
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
30 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 
представника позивача: Соломикіна В.В.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2017 року Державне підприємство «Житомирський лікеро-горілчаний завод» (ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод») звернулось в суд з адміністративним позовом до  Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 листопада 2017 року №000896.
12 березня 2018 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.
Проте, постановою Верховного Суду від 14.04.2021 року скасовано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 14.04.202і року зазначив про те, що апеляційний суд надав іншу юридичну оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанцій, без належного мотивування причин цього, що не відповідає правилам оцінки доказів за ст. 90 КАС України, адже оцінка судом доказів за своїм внутрішнім переконанням не означає допустимості їх необґрунтованої оцінки, при якій змістовно тотожні обставини отримують протилежне тлумачення, без зазначення належних причин відходу від попередньої оцінки, чи вказівки на причини визнання її помилковою.
Також задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в повному обсязі, суд апеляційної інстанції не врахував, що правомірність застосування штрафних санкцій  за порушення строків розрахунків із нерезидентом ООО "Идея-А" (Азейбарджан) за контрактом від 24.02.2016 №65у розмірі 188,78 грн позивачем фактично не заперечувалась, про що окремо було наголошено представником позивача у відповіді на відзив.
Крім того, судом апеляційної інстанції не було враховано, що укладення Договору відступлення права вимоги №160117 від 16.01.2017 року жодним чином не впливає на правомірність висновків податкового органу про порушення позивачем строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом з "Brockett Service LTD" (Великобританія) у період з 14.01.2017 по 16.01.2017.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено те, що Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за зовнішньоекономічними контрактами (угодами): від 16.09.2016 № 16/09/2016 за період з 16.09.2016 по 25.05.2017 та від 24.02.2016 №65 за період з 30.12.2016 по 07.08.2017, за результатами якої складено акт від 23.08.2017 №2941/28-10-14-02/00375504.
У ході проведеної перевірки встановлено порушення позивачем ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті"від 23.09.1994 №185/94-ВР ( Закон №185/94-ВР) при виконанні зовнішньоекономічних контрактів із нерезидентами "Brockett Service LTD" (Великобританія) та ООО "Идея-А" (Азербайджан) та п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", внаслідок неподання декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходяться за її межами станом на 01.04.2017 із нерезидентом "Brockett Service LTD" (Великобританія).
На підставі акта перевірки, 14 вересня 2017 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14.09.2017 № 0006551402, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій та/або пені у розмірі 6341266,52 грн.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням ДФС від 24.11.2017 № 27460/6/99-11-01-02-25 скаргу позивача було задоволено частково та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.09.2017 №0006551402 в частині застосування штрафних санкцій на суму 2307463,49 грн. та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 29.11.2017 №000896, яким за порушення строків валютних розрахунків до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 4033803,03 грн.
Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його до Житомирського окружного адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем обґрунтовано, з урахування усіх обставин що мають значення для їх прийняття.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.
Крім того, ч. 1 ст. 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Частиною 2 цієї статті, якою ця стаття доповнена Законом України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI, зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.
Закон України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI набрав чинності з 01 січня 2011 року і не має зворотної сили, оскільки доповнення статті 250 ГК частиною 2 такого змісту посилює режим юридичної відповідальності.
Таким чином, до 01 січня 2011 року - часу набрання чинності Податковим кодексом України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно-господарських санкцій, застосування яких було можливим лише в межах строків, встановлених статтею 250 зазначеного Кодексу, тобто, не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із п.п. 14.1.265. п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.
Контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).
Пунктом 58.2. ст. 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Так, п. 114.1 ст. 114 ПК України визначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, тобто не пізніше 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем у визначені Податковим кодексом України прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до п.1 Постанови НБУ №386 № 410 розрахунки за операції з експорту та імпорту товарів, передбачені ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.
Так, на виконання умов контракту укладеного з "Brockett Service LTD" (Великобританія) від 16.09.2016 №16/09/2016 позивач зобов`язаний був поставити сік яблучний концентрований освітлений натуральний на загальну суму 495,000 євро, що підтверджується специфікацією №1 до вказаного договору від 16.09.2017. 
На підтвердження факту виконання умов договору позивачем надано митні декларації поставок яблучного соку: №209000019/2016/024170 від 21.09.2016; №209000019/2016/024172 від 21.09.2016; №209000019/2016/024173 від 21.09.2016; №209000019/2016/024174 від 21.09.2016; №209000019/2016/024177 від 21.09.2016; №209000019/2016/024179 від 21.09.2016; №209000019/2016/024512 від 24.09.2016; №209000019/2016/024515 від 24.09.2016; №209000019/2016/024518 від 24.09.2016; №209000019/2016/024520 від 24.09.2016; №209000019/2016/024522 від 24.09.2016; №209000019/2016/024524 від 24.09.2016; №209000019/2016/024525 від 24.09.2016; №209000019/2016/024526 від 24.09.2016; №209000019/2016/024534 від 24.09.2016; №209000019/2016/024535 від 24.09.2016; №209000019/2016/024580 від 25.09.2016; №209000019/2016/024719 від 25.09.2016; №209000019/2016/024724 від 25.09.2016; №209000019/2016/024023 від 22.09.2016; №209000019/2016/025056 від 27.09.2016; №209000019/2016/025057 від 27.09.2016; №209000019/2016/025058 від 27.09.2016; №209000019/2016/025059 від 27.09.2016; №209000019/2016/025063 від 27.09.2016; №209000019/2016/025252 від 28.09.2016; №209000019/2016/025399 від 29.09.2016; №209000019/2016/025400 від 29.09.2016; №209000019/2016/025401 від 29.09.2016; №209000019/2016/025403 від 29.09.2016; №209000019/2016/025430 від 01.10.2016.
Крім того, між позивачем та нерезидентом ООО «Идея-А» (Азейбарджан) укладено договір №65 від 24.02.2016 про поставку товару.
Проте, при виконанні зовнішньоекономічних договір позивачем порушені терміни розрахунків, а саме:
1) з нерезидентом "Brockett Service LTD" (Великобританія):
-порушено термін розрахунків на суму 66330,00 грн з 14.01.2017 по 25.05.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 111870,00 грн з 17.01.2017 по 25.05.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 33660,00 грн з 18.01.2017 по 25.05.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 68310,00 грн з 20.01.2017 по 25.05.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 11880,00 грн з 21.01.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 47520,00 грн з 22.01.2017 по 25.05.2017;
- порушено термін розрахунків на суму 10890,00 грн з 24.01.2017 по 25.05.2017.
2) з нерезидентом ООО "Идея-А" (Азейбарджан) порушено термін розрахунків на суму 23,70 грн з 29.04.2017 по 07.08.2017.
З метою уникнення простроченої дебіторської заборгованості між ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" та ТОВ "ЕКЛІПС ІНВЕСТ" було укладено договір відступлення права вимоги №160117 від 16.01.2017.
Згідно акту приймання-передачі права вимоги до договору відступлення, підтверджується перехід права вимоги на суму 350460,00 євро, що еквівалентно  9960985,80 грн та передачу відповідних документів, на яких базується таке право.
Однак, на рахунки позивача, нерезидентом "Brockett Service LTD" по контракту №16/09/2016 від 16.09.2016 - 25.07.2017 направлено платіж в розмірі 20000,00 євро. 
Листом від 04.08.2017 компанія "Brockett Service LTD" повідомила, що кошти були перераховані позивачу помилково, натомість вони призначалися для погашення заборгованості компанії перед новим кредитором ТОВ "ЕКЛІПС ІНВЕСТ". 
При цьому, листом від 19.05.2017 № 5-297 позивач направив відповідь на запит Офісу великих платників податків ДФС від 20.04.2017, із змісту якого встановлено, що станом на 19.05.2017 розрахунок за поставлений товар компанією "Brockett Service LTD" не проведено, підприємство вживає заходи для досудового стягнення коштів. Крім того, підготовлена позовна заява, яка найближчим часом буде подана до суду.
Тобто, станом на 19.05.2017 позивач не повідомив контролюючий орган про відступлення права вимоги на підставі договору від 16.01.2017.
Згідно декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.07.2017 ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" задекларував товар, що експортовано та за який не надійшла оплата у встановлений законодавством терміни на валютний рахунок в уповноваженому банку на загальну суму 350460 євро. Тобто, декларування позивачем здійснено вже після укладення договору відступлення та визнає таку дебіторську заборгованість у декларації в період з 01.04.2017 по 01.07.2017. 
Також, під час проведення перевірки, у серпні 2017 року, позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 362 "розрахунки з іноземними покупцями" із нерезидентом "Brockett Service LTD", за період з 01.07.2017 по 14.08.2017, згідно якої дебіторська заборгованість на кінець періоду складає 330460,00 євро. Тобто, під час перевірки в бухгалтерському обліку позивача операції з ТОВ "ЕКЛІПС ІНВЕСТ" не зазначались. 
Отже, взаємовідносини між ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" та Brockett Service LTD з 16.01.2017 не припинились, а продовжувались та валютні кошти за поставлений товар по зовнішньоекономічному контракту продовжували надходити на рахунки позивача.
Враховуючи викладене вище, ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" ні 19.05.2017, ні 01.07.2017 не повідомляв про вказаний договір відступлення від 16.01.2017, а також вказаний договір під час перевірки позивачем не надавався, а був наданий разом із запереченнями від 30.08.2017 №5-553 на акт перевірки.
Крім того, під час адміністративного оскарження акту перевірки позивачем не надано жодних документів, які б засвідчували, що на виконання договору про відступлення права вимоги ТОВ "Екліпс Інвест" письмово повідомило боржника - "Brockett Service LTD" про набуття прав кредитора за зовнішньоекономічним контрактом від 16.09.2016 № 16/09/2016 (Роз`яснення Національного банку України № 13-112/1358-4887 від 28.08.96 "Щодо суперечностей між Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та Цивільним кодексом України") та інших документів на підтвердження реальності господарських операцій по договору відступлення.
Таким чином, за сукупністю викладених фактів, позивачем інших доказів реальності договору відступлення суду не надано, а допущені помилки у декларації та оборотно-сальдовій відомості за період з 01.07.2017 по 14.08.2017 дають підстави дійти висновку, що фактичного відступлення вимоги на момент проведення перевірки не відбулось, а укладений договір є спробою уникнути відповідальності за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.
Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення в частині порушення терміну розрахунків з нерезидентом ООО" Идея-А" (Азебайджан) за поставку товара, то позивач не наполягав на задоволенні позову в цій частині та не заперечував про наявність такого порушення.
Таким чином, виявлені контролюючим органом порушення підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи та не спростовані позивачем, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні в апеляційній скарзі доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод» залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   08 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.