ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/5438/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Виниченко Л.М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  15 вересня 2021 року                                                                           м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Тур В.Л. від 02 травня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни відносно громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення №584 від 23 квітня 2020 року головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Гулящого В.І. про заборону в`їзду відносно громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі.
18 травня 2021 року позовну заяву громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
13 липня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів розглянула справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що у встановлений судом строк, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем усунуто не було, тому у відповідності до п.1 ч.4 ст.169 КАС України наявні підстави для повернення позовної заяви. 
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Пунктом 1 ч.4 наведеної статті встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема вказано на необхідність подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з відповідним позовом із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та надання відповідних доказів на підтвердження поважності таких причин.
Крім цього, увага позивача зверталася на те, що надаючи на виконання вимог ухвали суду заяву про поновлення строку звернення до суду, також необхідно надати її копію для вручення відповідачу.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.07.2021 позивачем 27 липня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва надіслано заяву про усунення недоліків позовної заяви з доданою до неї заявою про поновлення процесуального строку для звернення до суду за захистом прав.
Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву позивача дійшов висновку, що подана заява про поновлення процесуального строку для звернення до суду в одному примірнику унеможливлює її вручення відповідачу, а відтак, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.07.2021 позивачем не виконано.
Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів наявність підстав для залишення позовної заяви позивача без руху.
Однак, приймаючи до уваги формальні вимоги до виконання позивачем вимог заяви про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів вважає, що застосовані судом першої інстанції наслідки не були пропорційні, обмежили право доступу до суду і стали перешкодою для захисту прав позивача. 
Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч. 5 ст. 5 КАС України).
При цьому, колегія суддів зауважує, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Таким чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Таким чином, повернення позовної заяви з підстав ненадання другого примірника заяви про поновлення процесуального строку для звернення до суду є надмірним формалізмом, що перешкоджає провадженню у справі.
Крім того, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки причинам пропуску строку звернення до суду викладеним у заяві позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.07.2021.
За таких обставин, на переконання судової колегії, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу з підстав викладених в оскаржуваній ухвалі є передчасним.
Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 264, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                            І.В. Федотов

Судді:                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                Є.В. Чаку