ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року          м.Дніпро                                                        Справа №  904/5412/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:    Антонік С.Г. (доповідач), 
суддів:  Березкіної О.В., Дарміна М.О.
при секретарі судового засідання: Грачові А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги  товариства з обмеженою відповідальністю       "Сільгосппідприємство        Даніка"       на         рішення  
Господарського суду Дніпропетровської області від  23.03.2021р., ( повне рішення складено 02.04.2021, ухвалене суддею Кеся Н.Б.,у справі  № 904/5412/20

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Агроспейс", м.Дніпро
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство Даніка", м. Дніпро

про  стягнення 986 334,23 грн
ВСТАНОВИВ:

                Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Агроспейс" (далі-Позивач) 02.10.2020 звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство Даніка" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) суму заборгованості у розмірі 1 428 187,45 грн., 30% річних у розмірі 73 608,02 грн. та штраф у розмірі 40 9041,60 грн.
          Позовна заява обгрунтована неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №2503 від 12.05.2020.    
          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Агроспейс" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача  суму заборгованості у розмірі 1428187,45 грн., 30% річних у розмірі 73608,02 грн., штраф у розмірі 50000,00 грн., судовий збір у розмірі 28662,56 грн. та 21000,00 грн. правничої допомоги. В решті позову відмовлено.
              Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на  доведення позивачем  факту поставки товару та його неоплату в обумовлені договором строки відповідачем, що є підставою  для задоволення позовних вимог.
          Відмовляючи в задоволені позову,  виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності,    судом зменшено суму штрафу у розмірі 30% загальної вартості товару до    50000,00 грн.
          Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка»  звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- продавець поставив товар продавцю всупереч п. 2.2 та п. 6.3 договору, оскільки Відповідач не сплатив 5% вартості товару - 68173,60 грн., а сплатив лише 20000,00 гри., що визнається сторонами, тому, враховуючи п. 6.3 договору, договір купівлі-продажу № 2503 від 12 травня 2020 року є розірваний та, відповідно, вимоги про стягнення заборгованості є необгрунтованими;
- право власності на транспортний засіб Трактор колісний Case ІН Magnum 310 2007 року випуску серійний номер НОМЕР_1 не зареєстроване за ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка», так як позивач, при передачі означеного транспортного на засобу не зняв з його обліку, як це передбачено постановою КМУ від 31 січня 1992 р. № 47 «Про затвердження зразків свідоцтва про реєстрацію машини, талона тимчасового обліку машини, свідоцтва про реєстрацію великовантажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу, технічного талона транспортного засобу Збройних Сил України та технічного талона транспортного засобу Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту України».
- відповідач, дізнавшись, що директор вчинив значний правочин, без погодження з загальними зборами відразу зобов`язало директора повернути товар за договором купівлі-продажу за № 2503 від 12 травня 2020 року та трактор Case, модель Magnum 310 був повернутий позивачу, що підтверджується договором №13122020/1 відповідального зберігання від 13 листопада 2020 року та актом приймання-передачі товару до відповідального зберігання №01102020/2 від 1 жовтня 2020 року, що укладений між сторонами у справі;
- директор ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка», підписуючи спірний договір, діяв на власний розсуд, без згоди учасників, тобто директор товариства,  підписуючи договір купівлі-продажу  № 2035 від 12.05.2020 року діяв з перевищенням повноважень, що є підставою для визнання його недійсним.
Просить апеляційний суд вказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення та відмовити в задоволенні позову.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/5412/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.
Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які 
учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                  Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                      Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 12.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Агроспейс" (продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство Даніка" (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу №2503 (далі-Договір).
          Відповідно до умов Договору:
           1.1. Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти та оплатити трактор Саse, модель Маgnum 310 (далі-Товар).
           1.2. Комплектація товару та строк його оплати обговорені в Додатку № 1, що є його невід`ємною частиною.
           2.1. Поставка Товару Покупцю здійснюється Продавцем на умовах - ЕХW (Франко-склад Продавця; за адресою: 49041, м. Дніпропетровськ, вул. Стартова 32), згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року. Строку поставки Товару - протягом 7-ми робочих днів після 5 % оплату Товару, але не раніше 15.05.2020 року.
           2.2. Товар буде переданий Покупцю після проведення останнім 5% оплати за Товар, на розрахунковий рахунок Продавця,    відповідно до п. 3.1., п. 3.2., п.5.1. та графіку оплати Товару, вказаному в Додатку № 1 до Договору з наданням наступних документів:
- видаткова накладна на товар;
- інструкція з експлуатації;
- сервісна книжка.
          У випадку, якщо покупець порушить передбачені Графіком оплати Товару (Додаток №1 до договору) строки оплати за Товар, Продавець, відповідно, переносить строки поставки товару, і до нього в цьому випадку не можуть застосовуватися передбачені цим договором та діючим законодавством України санкції за прострочення поставки товару,    і це в будь-якому випадку не буде підставою для розірвання даного договору як за домовленістю сторін, так і в судовому порядку.
           2.3. Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до умов цього договору.
           3.1. Ціна на товар формується виходячи з вартості товару в доларах США (в еквіваленті по курсу, передбаченому цим договором). Оплата здійснюється в національній валюті за встановленою договором формулою із врахуванням міжбанківського курсу продажу долару США часом на дату, що передує даті фактичної оплати.
           3.2. Загальна вартість Товару (ціна договору становить 1363472,00 (один мільйон триста шістдесят три тисячі чотириста сімдесят дві гривні 00 коп.) гривень, в тому числі ПДВ 20% у розмірі 227245,33 (двісті двадцять сім тисяч двісті сорок п`ять гривень 33 коп.) гривень, що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, що передає є даті укладення цього Договору, становить 50800,00 (п`ятдесят тисяч вісімсот доларів 00 ц.) Доларів США.
           5.1. Платежі за Товар здійснюються Покупцем на користь Продавця за банківськими реквізитами, вказаними в Договорі, в 4 етапи:
          -    1-й етап - перший платіж;
          - 2-й етап - другий платіж;
          -    3-й етап - третій платіж;
          - 4-й етап - оплата ціни договору, яка залишилася.
          Платежі здійснюються відповідно до Графіку оплати Товару, вказаним в Додатку №1 до нього Договору, з обов`язковим врахуванням вимог розділу 3 цього Договору.
          Додатком №1 до Договору (арк.с. 9) сторони узгодили Графік оплати Товару, яким встановили:
           1. Перший платіж в розмірі 2540,00 доларів США має бути оплачений у строк до 14.05.2020;
           2. Другий платіж в розмірі 17780,00 доларів США має бути оплачений у строк до 14.08.2020;
           3.Третій платіж в розмірі 15240,00 доларів США має бути сплачений у строк до 14.10.2020;
           4. Оплата суми договору, що залишилася в    розмірі 15240,00 доларів США у строк до 13.11.2020.
           6.2. У разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором, він сплачує Продавцю 30% річних від суми простроченого платежу. У разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених договором, більше ніж на 30 календарних днів, він сплачує Продавцю штраф у розмірі 30% загальної вартості товару.
           10.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 13.11.2020, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань.
           15.05.2020 Відповідач здійснив оплату на суму 20000,00 грн, що за Міжбанківським курсом продажу долара США, встановленим на 14.05.2020 (26,68 грн/1 долар США) (арк.с. 12) становить 749,63 долара США, що підтверджується банківською довідкою №04-144 від 29.09.2020 (арк.с. 13).
           19.05.2020 продавець здійснив поставку Товару - трактор Саse, модель Маgnum 310 за Актом приймання-передачі (арк.с. 10), який підписаний та скріплений печатками підприємств позивача та відповідача.
          Відповідач свої зобов`язання по повній та своєчасній оплаті отриманого товару, згідно з графіком оплати товару не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 50050,37 доларів США, що станом на 27.11.2020, становить 1428187,45 грн (28,5350 грн / 1 долар США).
          Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі у розмірі 1428187,45 грн.
          Крім основної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 30% річних від суми простроченого платежу в розмірі 73608,02 грн, штраф у розмірі 30% загальної вартості товару в сумі 409041,60 грн.    
          Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.
Відповідно до  ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1, 6  ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  про договір купівлі-продажу.
Відповідно до  статті 629 ЦК України,  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 693 ЦК України  передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до  статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до положень  статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України  передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2  статті 625 ЦК України  встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 3 частини 1  статті 611 ЦК України  встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,  сплата неустойки.
Відповідно до  ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно ч.1  ст.216 ГК України,  учасники господарських відносин  несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників  господарських санкцій  на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ч.ч.1, 2  ст.217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій:  відшкодування збитків;  штрафні санкції;  оперативно-господарські санкції.
Штрафними санкціями, згідно ч.1  ст.230 ГК України, у цьому Кодексі визнаються  господарські санкції  у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку  учасник господарських відносин  зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення  господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання  господарського зобов`язання.
          У даному випадку позивачем доведено факт наявності заборгованості відповідача за договором поставки № 2503 від 12.05.2020року.
          Доказів оплати поставленого товару ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи відповідачем не надано.
          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок господарського суду про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 1428187,45 грн. законним та обгрунтованим.
          Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 30% річних на підставі п.6.2 договору в сумі 73608,02 грн. за загальний період з 15.05.2020 по 30.11.2020 року.
          Вказане нарахування є арифметично вірним, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення 30% річних в сумі 73608,02грн. обгрунтовано задоволено господарським судом в повному обсязі.
          Також позивачем на підставі п.6.2 договору заявлений до стягнення штраф у розмірі 30% вартості товару в сумі 409041,60грн.
Перевіривши здійснений розрахунки, апеляційний господарський суд встановив, що нарахований позивачем штраф в сумі 409041,60грн. відповідає умовам укладеного  договору та ґрунтується на нормах законодавства України, тож позов підлягає задоволенню.
Господарським судом при вирішенні даної справи було зменшено суму штрафу 50000грн. на підставі ч.3 ст.551 ЦК України ч.1 ст.233 ГК України.
Зменшення суми штрафу та підстави зменшення сторонами не оспорюються тому не перевіряються апеляційним судом.
З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.
          Доводи відповідача стосовно того, що  продавець поставив товар продавцю всупереч п. 2.2 та п. 6.3 договору, оскільки Відповідач не сплатив 5% вартості товару - 68173,60 грн., а сплатив лише 20000,00 грн. до уваги колегією суддів не приймаються.
          Так, за приписами ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
           1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
           2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
          Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
          Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
           19.05.2020 року позивач здійснив поставку товару на підставі акту приймання-передачі, який підписаний та скріплений печатками товариств.
          Водночас, колегія суддів відзначає, що  ні умовами договору, ні чинним законодавством не передбачені наслідки передачі товару покупцю після здійснення останнім попередньої оплати не у повному обсязі, а частково.
При цьому, відповідач не відмовився від прийняття товару без здійснення позивачем оплати у розмірі 5% вартості товару, акт приймання-передачі підписав без заперечень.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1, 4 ст.538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. 
Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок. 
Отже відповідач, прийнявши від позивача виконання - поставка трактора, зобов?язаний здійснити його оплату.
          Що стосується посилань відповідача на те, що право власності на транспортний засіб Трактор колісний Case ІН Magnum 310 2007 року випуску серійний номер НОМЕР_1 не було зареєстроване за ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка», то колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідно до п.1.2 розділу 1 Порядку роботи, пов`язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних  машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів Власники, крім суб`єктів господарювання, які здійснюють 
оптову або роздрібну торгівлю машинами, зобов`язані зареєструвати 
в інспекції машини протягом десяти діб від дня придбання,  митного 
оформлення  або  виникнення  інших  обставин,  що  є підставою для 
реєстрації.
          Отже, реєстрації підлягає саме трактор, а не право власності на неї.
          Згідно з ч.1 чт.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
          Приписами ч.1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
          Частиною 1 ст.334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
          В даному випадку, сторони в п.2.3 спірного договору погодили, що право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до умов цього договору.
          Як зазначалося вище, сторонами 19.05.2020 року підписано акт приймання передачі, згідно з яким позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - трактор Саse, модель Маgnum 310 і саме з цього моменту до ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка» перейшло право власності на означений трактор.
          Посилання відповідача на ту обставину, що директор ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка», підписуючи спірний договір, діяв на власний розсуд, без згоди учасників, тобто директор товариства,  підписуючи договір купівлі-продажу  № 2035 від 12.05.2020 року діяв з перевищенням повноважень, що є підставою для визнання його недійсним колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки договір є правомірним, відповідно до ст.204 ЦК України (недійсним судом не визнаний).
          Посилання на те, що трактор Case, модель Magnum 310 був повернутий позивачу, що підтверджується договором №13122020/1 відповідального зберігання від 13 листопада 2020 року та актом приймання-передачі товару до відповідального зберігання №01102020/2 від 1 жовтня 2020 року, що укладений між сторонами у справі є необгрунтованими.
          Частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
          Отже, відповідач, передавши трактор на зберігання за договором зберігання від 13.11.2020 року, залишився власником цього трактору, а позивач лише набув обов`язок зберігати останній та повинен його повернути за вимогою ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка».
          Інші доводи скаржника  не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
          Також позивач просить покласти на відповідача витрати, пов`язані з наданням послуг з правничої допомоги.
          Так,  позивач у відзиві вказав, що попередній (орієнтований) розрахунок витрат, які останній очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 30000,00грн., докази на понесення таких витрат будуть надані суду до прийняття остаточного судового рішення судом апеляційної інстанції.
          До відзиву додано додаткову угоду №19 до договору про надання правничої (правової) допомоги №4/08-18 від 20.08.2018 р.
           30.06.2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу на апеляційну скаргу.
           05.07.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу позивача, в яких відповідач, зокрема, зазначив, що витрати у розмірі 30000,00грн. за виконану адвокатом роботу та час, який витрачений адвокатом є необгрунтованими. На думку апелянта, правомірний розмір витрат на правничу допомогу які понесено ТОВ «Торгова компанія «Агроспейс»  є витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00грн.
           Дослідивши заявлене позивачем клопотання та  наданні ним докази, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного 
            Ст.123 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
          За приписами ст.126 Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
          Для цілей розподілу судових витрат:
           1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
           2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат  учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних    для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
           1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
           2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
           3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
           4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Відповідно до  ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
          При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          З урахуванням вищенаведених вимог закону при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
          У пункті 3.2  рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009  зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
          Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
          При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
          У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій  статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.
          Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначила, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2  ст. 126 ГПК України).
          З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2018 року між ТОВ "Торгова Компанія "Агроспейс" (далі-Клієнт) та Адвокатським бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" (далі-Бюро) підписано Договір №4/08-18 про надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 16), відповідно до умов якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо:
          - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
          - складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
          - складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
          -    представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної   влади,   на  підприємствах,  в   установах,   організаціях   всіх   форм   
власності та підпорядкування,    а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного,    кримінального та       конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні     правопорушення, органах виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних    органах,  органах   Державної реєстраційної  служби  України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань;
          - будь-яких інших питань правового характеру (п. 1.1 Договору №4/08-18).
          Відповідно до п. 3.1 Договору №4/08-18, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід"ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.
          Згідно з п. 4.1. Договору, цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього.  
Додатковою угодою № 19 від 01.06.2021р.  сторони визначили порядок та умови оплати гонорару за надання правничої допомоги Бюро у справи № 904/5412/20 за апеляційною скаргою ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 у справі №904/5412/20 (пункт 1).
Пунктами 2, 3 Додаткової угоди сторони погодили розмір гонорару у сумі 15  000 грн., яка є фіксованою і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу. Повна оплата здійснюється  впродовж 20 календарних днів з дати укладання цієї Додаткової угоди.  Також сторони погодили розмір гонорару «успіху» за досягнення позитивного результату ( залишення без змін рішення суду) в сумі 15 000  грн., який сплачується  впродовж 20 днів з дати ухвалення судом апеляційної інстанції постанови.
              Так, в представленому позивачем до матеріалів справи  акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги по договору №4/08-18 від 20.08.2018 р. вказано, що адвокатським бюро «Талоконова Кирила» на виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги  надано ТОВ «Торгова компанія «Агроспейс»  послуги з комплексного ведення у суді апеляційної інстанції справи №904/5412/20 за апеляційною скаргою ТОВ «Сільгосппідприємство Даніка» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 у справі №904/5412/20.
Враховуючи викладене, та доводи відповідача щодо не співмірності витрат на правничу допомогу, колегія вважає, що заявлений розмір на правничу допомогу та «гонорар успіху» підлягає зменшенню з наступних підстав.
Справа не є складною. Адвокатом складено лише відзив та прийнято участь в двох судових засіданнях.  Вирішення справи не впливає на репутацію сторін та справа немає публічного інтересу. Колегія також враховує, що адвокатом при надані правничої допомоги в першій інстанції було витрачено значно більше часу та надано значно більший обсяг послуг і послуги було оцінено сторонами в 21  000 грн.
З урахуванням цього колегія вважає, що співмірними з обсягом наданих послуг та витраченим часом буде сума в 10  000 грн. та 10  000 грн. сума гонорару успіху, а всього 20  000 грн.  

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.  129, 269,  270,  271,  275,  276,  282 - 284    Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство Даніка" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021р.  у справі № 904/5412/20  залишити без змін.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство Даніка" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Агроспейс" 20 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено      09.07.2021р.

Головуючий суддя                                                                                                                                          С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                                                                                        М.О. Дармін

Суддя                                                                                                                                                                                       О.В. Березкіна