Справа № 159/3225/20 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/706/21  Категорія: 62 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Бовчалюк З. А., Осіпука В. В.,
з участю :
       секретаря судового засідання - Губарик К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Ковельської міської ради, третя особа  ОСОБА_3 , про переведення прав забудовника в порядку спадкування за апеляційною скаргою  позивача  ОСОБА_1   на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року, 
                                       В С Т А Н О В И В:
       В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_4 . Після його смерті він та його брат ОСОБА_5 прийняли спадщину та оформили спадкові права на майно по Ѕ частці тієї частини спадщини, правовстановлюючі документи на яку були наявними. 
Вказує, що за рішенням виконкому Ковельської міськради народних депутатів Волинської області № 176 від 12.06.80 р. його батькові дозволено будівництво індивідуального гаража № НОМЕР_1 . Проект гаража погоджено у встановленому законом порядку. Вони з братом мали намір оформити спадкові права і на спірний гараж. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та держреєстрації права на гараж у видачі відповідного свідоцтва приватним нотаріусом їм було відмовлено. У користуванні його батька була садово–городна ділянка у садівничому масиві « ІНФОРМАЦІЯ_2 », правовстановлюючі документи на яку також відсутні і право власності - не зареєстроване. Ще за життя його брата вони за домовленістю фактично поділили спадкове майно, а саме: у користування брата перейшла ціла садова ділянка у садівничому масиві « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а йому мав належати цілий спірний гараж. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 його брат помер. Після смерті брата відкрилась спадщина, яку прийняла їх мати ОСОБА_2 , іншими спадкоємцями брата є: дружина та дитина останнього, які не претендують на спірний гараж, так як дружина брата оформила і приватизувала вказану вище садову ділянку на своє ім`я. Його мати не претендує на спірний гараж. Тому він вважає, що має право власності на цілий спірний гараж в порядку спадкування за законом.
Із урахуванням зазначеного позивач просить перевести на нього права забудовника на об`єкт нерухомого майна - на гараж № НОМЕР_1 - у гаражному масиві по АДРЕСА_1 з правом введення та здачі цього гаража у експлуатацію та отримання реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті його батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 права забудовника об`єкта нерухомого майна, а саме: гаража № НОМЕР_1 , що у гаражному масиві по АДРЕСА_1 , у 1/3 (одній третій) частці таких прав, що включають у себе у т. ч.: відповідну частку прав введення і здачі гаража в експлуатацію; відповідну частку прав реєстрації права власності на це нерухоме майно, - в порядку спадкування за законом після смерті його батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позову – відмовлено.
22 березня 2021 року цим же судом постановлено ухвалу про виправлення описки, допущеної в абзаці другому резолютивної частини рішення від 11 березня 2021 року у даній справі, зазначивши правильно про визнання за позивачем ОСОБА_1 права забудовника об"єкта нерухомого майна, а саме: гаража № НОМЕР_1 , що у гаражному масиві по АДРЕСА_1 , в 1/2 (одній другій) частці таких прав."
Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд грубо порушив процедуру оцінки доказів, всупереч ст. 89 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи, не врахував всіх обставин справи, що мають значення для справи, не зважав на заяви та клопотання інших учасників справи, припустився до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подавався.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання прав забудовника за таких обставин у цілому лише за позивачем, як про це він просить, а не в 1/2 частці, як визначив суд, немає, так як при реєстрації права власності на гараж у такому випадку його одноосібним власником у правовстановлюючих документах визначатиметься позивач, що призведе до порушення спадкових прав інших учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_6 , які є спадкоємцями померлого брата позивача ОСОБА_7 , котрий прийняв спадщину після смерті батька разом з позивачем у рівних частках, і буде незаконним (прихованим) перерозподілом (поділом) спадщини.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про народження позивача, виданого 09.08.1976 р. міськвідділом ЗАГСу м. Ковеля Волинської області, його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
З копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , виданого 15.08.1980 р. відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської області, його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Рішенням виконкому Ковельської міськради депутатів трудящих № 111 від 27.03.1972 р. «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуальних гаражів» було виділено земельну ділянку площею 3800 кв. м під будівництво індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 за рахунок земель міськземфонду.
За рішенням виконкому Ковельської міськради народних депутатів № 176 від 12.06.1980 р. «Про дозвіл на будівництво індивідуальних гаражів, внесення змін у рішення по даному питанню раніше», спадкодавцю ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку під будівництво гаража, як члену добровільного товариства автомотолюбителів, по АДРЕСА_1 . 
Як вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб, виданого 14.11.2005 р. відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, 26.10.2005 р. було зареєстровано шлюб брата позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – третьої особи у справі, і після реєстрації шлюбу чоловікові було присвоєне прізвище ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть № 86, виданого 30.03.11 р. бюро ЗАГС у м. С. Джорджіо а Кремано, Італія.
Відповідно до копії паспорта позивача серії НОМЕР_2 , він на день відкриття спадщини після смерті свого батька – ОСОБА_4 - проживав у с. Колодяжному Ковельського району Волинської області. 
Згідно із копією паспорта ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , він на день відкриття спадщини після смерті свого батька – ОСОБА_4 , а також на день своєї смерті - проживав у АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії паспорта матері позивача відповідача ОСОБА_10 серії НОМЕР_4 , вона на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 а також і на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_2 . 
Як слідує з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61226881 від 07.08.2020 р., Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61435833 від 26.08.2020 р., спадкова справа (№ 17/2011) після смерті ОСОБА_4 відкривалась приватним нотаріусом Ваврищук В.С. 
ОСОБА_2 не увійшла у коло спадкоємців майна спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується і копією її заяви від 09.12.2011 р., поданої нотаріусу.
З копій матеріалів спадкової справи № 17/2011 приватного нотаріуса Ковельського міськнотокругу Волинської області Ваврищук В.С., заведеної з приводу успадкування спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , зокрема, заяв позивача ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті їх спільного батька; копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.11 р., вбачається, що позивач та його брат – ОСОБА_5 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - спадкодавця ОСОБА_4 - вчасно та у встановленому законом порядку і прийняли спадщину в рівних частках – по 1/2, та у безспірній її частині - отримали відповідні свідоцтва; інших спадкоємців немає.
У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний гараж позивачеві та його братові ( за життя останнього) було відмовлено нотаріусом листом № 329/01- 16 від 18.09.15 р. саме у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 за життя останнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва нерухомості, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року, та іншими нормативними актами.
У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.
Судом встановлено, що спірний гараж будувався у 1980 роках, батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте гараж не був введений ним в експлуатацію.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.
Отже, колегія суддів, з огляду на наведені вище норми Закону, вважає висновки суду першої інстанції в частині можливості визнання права забудовника на позивача правильними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду про визначення 1/3 (з урахуванням ухвали про виправлення описки - 1/2) частки за позивачем в порядку спадкування спірного гаража, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
       З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 - брат позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть повторного серії НОМЕР_5 , виданого 12.09.18 р. Ковельським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області.
Зі змісту копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52893875 від 08.08.2018 р. слідує, що спадкова справа (№ 10) після смерті ОСОБА_5 відкривалась приватним нотаріусом Лобас Е.О., про що достеменно відомо позивачеві.
З матеріалів спадкової справи № 10/2018 приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лобас Є.Л., заведеної з приводу успадкування спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , зокрема, заяв пережилого подружжя останнього третьої особи у справі ОСОБА_6 , після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину вона в своїх інтересах та як законний представник спільної неповнолітньої дочки –16.05.08 р. н., зазначивши, що інших спадкоємців немає. Однак за заявою від 20.09.18 р., поданою нотаріусу, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла також його мати - відповідач у справі ОСОБА_2 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Виходячи із встановлених судом обставин справи та враховуючи особливості оформлення прав на спірне нерухоме майно, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що підстав для визнання прав забудовника в порядку спадкування лише за позивачем в цілому, без урахування того, що брат ОСОБА_5 також успадкував такі права у рівній частці, прийнявши належним чином спадщину після смерті батька, не подавши заяв про відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, немає. 
Враховуючи наведене та принцип застосування меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначений ст.367 ЦПК України, щодо перевірки законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків місцевого суду та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно із ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді: