ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 р. 	Справа № 440/836/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021, (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков)  по справі № 440/836/21
за позовом      ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не розгляду по суті його заяви від 05.01.2021, а відтак фактичної відмови позивачу в здійсненні перерахунку та виплати основної державної пенсії на підставі частини третьої статті 59 прямої дії Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.01.1991, тобто з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року,  починаючи з 11.08.2020 і в подальшому проводити перерахунок призначеної пенсії з кожного 1 січня відповідного наступного року з урахуванням індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати в країн, без застосування обмеження основної державної пенсії;
- зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату позивачу основної державної пенсії на підставі частини третьої статті 59 прямої дії Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.01.1991, тобто з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року починаючи 11.08.2020 і в подальшому проводити перерахунок призначеної пенсії з кожного 1 січня відповідного наступного року з урахуванням індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати в країні, без  застосування обмеження основної державної пенсії;
- зобов`язати керівника Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в місячний строк, після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом, подати до суду звіт про виконання такого рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року у задоволенні позову відмовлено.  
ОСОБА_1  не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив  його скасувати  та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він, як військовослужбовець дійсної строкової служби,  приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби  і внаслідок цього став особою з інвалідністю. У зв`язку з чим, вважає, що дана  справа не є типовою. 
Зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання правомірності розміру здійсненого перерахунку пенсії,  помилково надав перевагу підзаконному нормативному акту – Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210  «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не ч. 3 ст. 59 Закону України  "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки,  положення цієї статті Закону є нормами прямої дії, якими визначено, що  розмір державної пенсії по інвалідності має обчислюватися з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року.
Отже розмір пенсії  позивача з 01.01.2019 повинен складати 14605,50 гривень (4173*5*70%), а з 1 січня 2021 року - 21000,00  гривень (6000*5*70%), проте пенсія йому виплачується в меншому розмірі, оскільки не вірно здійснено її обчислення.
Вважав, що єдиною  умовою для проведення обчислення пенсії по інвалідності є ступінь втрати працездатності інваліда, а не застосування будь-яких коефіцієнтів заробітних плат чи формул, які обмежують розмір  пенсії. 
А тому, розмір пенсії має обчислюватися з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і наступних років помноженої на відсоток втрати працездатності. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити її без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 без змін. 
Зазначає, що обчислення пенсії позивача пенсійним органом здійснено у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ та постанови КМУ № 1210.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що    ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС І категорії, інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 15.10.2014р. та серії НОМЕР_2 від 18.03.2019 (а.с.13) 
ОСОБА_1 під час проходження строкової військової служби, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 30 квітня по 02 червня 1986 року, внаслідок чого позивачу встановлено II групу інвалідності безстроково у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №206958 від 22.09.2014р.  
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суд від 04.07.2019р. по справі №440/1959/19 визнано протиправним та скасовано рішення Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у формі листа від 16.05.2019 №3510/02-24 про відмову здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 07.05.2019.
Зобов`язано Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 07.05.2019.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі № 440/4681/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1  від 11 серпня 2020 року щодо здійснення перерахунку пенсії та надати позивачу відповідь по суті порушеного питання.
05.01.2021р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату його основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як норми прямої дії, та зазначити про розмір його основної державної пенсії згідно прямої дії закону.  
18.01.2021 на заяву позивача від 05.01.21, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надало відповідь, зазначивши, що в ході розгляду його заяви від 05.01.21 з`ясувалося, що Головне  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оскаржило рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі № 440/4681/20, однак, результати апеляційного перегляду наразі невідомі.  Після надходження ухвали суду апеляційного суду буде прийнято відповідне рішення.
На виконання рішення суду від 30.09.2020 по справі №440/4681/20,  ГУ ПФУ в Полтавській області прийняло рішення №89 від 26.01.2021  щодо розгляду заяви від 11.08.20 та повідомило  що   ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату пенсії, відповідно до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням вимог рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року № 440/1959/19. Відтак, перерахунок пенсії позивача з 07.05.2019р. вже проведено відповідно до норм частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"  та положень Порядку №1210. 
Позивач не погоджуючись із бездіяльністю ГУ ПФУ в Полтавській області щодо нерозгляду по суті заяви від 05.01.2021 та відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як норми прямої дії, звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",  та надано відповідь на його заяву від 05.01.21р., за наслідками розгляду якої прийнято рішення,  а відтак, ознаки протиправної бездіяльності відповідача з приводу не розгляду  заяви позивача відсутні.    
Колегія суддів, за наслідками розгляду апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією   та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що заява позивача від 05.01.2021 щодо перерахунку пенсії, розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області 18.01.2021,  а отже  протиправної бездіяльності відповідачем не допущено, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 не  підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону № 796 з 11.08.2020 і в подальшому, колегія суддів зазначає.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Полтавській області,  у відповідності до зобов`язань рішення суду, з урахуванням норм частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ та положень Порядку №1210 з 07.05.2019 проведено перерахунок та виплату пенсії позивача.
Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі фактично вимоги позивача зводяться до зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як норми прямої дії, тобто без застосування формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Колегія суддів з цього приводу зазначає.
Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у ст. 59 Закон України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (Закон № 796-ХІІ)
11.10.2017 набув чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким частину третю статті 59 Закону №796-ХІІ з 01.10.2017 викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (далі - Порядок №1210), згідно з якими згаданий Порядок доповнено пунктом 9-1, відповідно до якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв : 100%), де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = (Зп (мін) х 5) : Зс1, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
 Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 абзац перший пункту 9-1 Порядку №1210 викладено в такій редакції: "За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:".
Отже, постанова Кабінету Міністрів України 23.11.2011 №1210, яка визначає механізм обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнята з метою практичної реалізації норми закону, а саме, частини третьої статті 59 Закону №796-XII, а відтак в частині встановлення формули їй не суперечить.
Формулу, за якою обчислюється пенсія по інвалідності визначено пунктом 9-1 Порядку № 1210. Цією нормою передбачено застосування для обчислення пенсії трьох складових: середнього показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014, 2015 та 2016 роки, середньомісячного коефіцієнта заробітної плати та розміру відшкодування фактичних збитків. При цьому, для обчислення середньомісячного коефіцієнта заробітної плати у розрахунок береться п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року та розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні за рік, що передує відповідному року, тобто за попередній рік.
Застосування формули, передбаченої Порядком № 1210, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом ч. 3 ст. 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Тобто, за Законом України 796-XII умови, порядок призначення пенсії по інвалідності визначаються актами Кабінету Міністрів України (ч. 3 ст. 54), і розмір пенсії може бути обчислений, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої   законом   на 1 січня відповідного року.
При цьому, Закон України 796-XII та Закон України № 2262 не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої  законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом   на 1 січня відповідного року.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою   статті 17 Конституції України   є найважливішою функцією держави.
У Рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених   законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3   статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2,   3, 6   статті   116 Конституції України   треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону   пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до   Конституції та законів України.
Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.
Також, у постанові від 21.04.2021 у справі №520/12609/19, залишаючи без змін рішення Верховного Суду від 20.05.2020 р., Велика Палата Верховного Суду як суд апеляційної інстанції, окрім іншого,   погодився із висновками Верховного Суду про те, що Законом № 796-XII умови, порядок призначення пенсії по інвалідності визначаються актами Кабінету Міністрів України (частина 3 статті 54), і розмір пенсії може бути обчислений із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Перерахунок пенсії позивача з 07.05.2019 та в подальшому, проведений за формулою, що передбачена пунктом 9-1 Порядку № 1210, а наведені вище положення Порядку не скасовані та є чинними.
Із врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок пенсії позивача проведено пенсійним органом у Порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом   на 1 січня відповідного року. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновки суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 по справі № 440/836/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова