Ухвала
іменем України 
16 липня 2021 року
м. Київ
справа № 754/16346/18
провадження № 51-3470ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги та доповнень до неї засудженого ОСОБА_4 , поданої засудженим на підставі ч. 2 ст. 29 Конституції України, на незаконність тримання його під вартою за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року, яким його засуджено до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року залишено без змін ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку ухвал суду першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Відповідно до вимог ст. 424 КПК, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в  апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду 
в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту ст. 129 Конституції України в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою вбачається, що однією із основних засад судочинства є обов`язкове забезпечення права на апеляційний перегляд справи, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
Отже, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті 
у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету – ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.
Така позиція суду узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій оскаржених судових рішень, воно стосується питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, тобто питань, передбачених Розділом VIII КПК «Виконання судових рішень», порядок розгляду яких регламентується відповідно до положень статей 537, 539 КПК.
Частиною 6 ст. 539 КПК встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали цією нормою закону не передбачено.
 Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду 
в апеляційному порядку, у розумінні ч. 2 ст. 424 КПК, оскільки вони не  охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм КПК вказує на те, що у касаційному порядку не можуть бути оскаржені судові рішення, постановлені в порядку, передбаченому Розділом VIII КПК.
Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які 
не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 
18 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                     ОСОБА_3