УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 липня 2021 року
м. Київ
справа № 628/1647/18
провадження № 51-191ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220320001511, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Суть питання
За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року, який в подальшому було уточнено ухвалами від 30 січня та 30 листопада 2020 року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК Українина строк 15 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 цього Кодексу – на строк 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 1 ст. 185 КК України – на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 185 цього Кодексу – на строк 5 років та засуджено до покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 357 КК України на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2020 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 змінив в частині призначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України. Постановив пом`якшити призначене за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, призначивши йому покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк 3 роки. В решті вирок місцевого суду залишив без змін. 
Не погоджуючись із вказаними рішеннями місцевого і апеляційного судів ОСОБА_4 , в межах строку на касаційне оскарження, вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої касаційний суд постановив такі рішення:
ухвалою від 19 січня 2021 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;
ухвалою від 13 травня 2021 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він не усунув недоліки своєї касаційної скарги, яку було залишено без руху.
У черговий раз засуджений ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, як можливо зрозуміти з її змісту, він просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому засуджений не подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Оскаржувана ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 була постановлена 01 грудня 2020 року і вручена йому (згідно з інформацією, наданою працівником ДУ «Холодногірська виправна колонія №18», в якій засуджений відбуває покарання) 30 грудня 2020 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 31 березня 2021 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 , подавши касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 27 травня 2021 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження, питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень не порушує.
Таким чином, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                  ОСОБА_3