КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                             
№ 22-ц/824/8449/2021                                                                                               
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021року                                                                       місто Київ
                                                                                             справа № 2605/5641/12
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Іванової І.В., Невідомої Т.О.
                   за участю секретаря судового засідання  - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Шевчук А.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни та скасування постанови, заінтересована особа: стягувач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,-
 
                                             В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2020 року боржник ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., в якій просила:
визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо опису та арешту майна боржника при примусовому проникненні до житла боржника ОСОБА_1 на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі № 2605/5641/12;
зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу містаКиєва Лановенко Л.О. усунути порушення шляхом скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 05 червня 2020 року.
В мотивування вимог посилалася на те, що 24 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/756/89/13, виданого 24 липня 2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №004-2008-2610 від 14 серпня 2008 року у розмірі 120774 долари США 51 центів США та 3219 грн. судового збору.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №2605/5641/12, яказалишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2020 року, задоволено подання приватного виконавця Лановенко Л.О. про примусове проникнення до житла  ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказувала, що за результатом примусового проникнення 05 червня 2020 року до її житла, приватним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна боржника. Дана постанова складена за відсутності боржника чи його представника, у присутності двох представників стягувача - АТ «Універсал Банк», одного з яких зазначено в якості понятого, описане та арештоване майно передане на зберігання представнику стягувача.
Вважає, що при проведенні 05 червня 2020 року опису та арешту майна приватним виконавцем Лановенко Л.О. вчинено неправомірні дії, а тому винесена постанова підлягає скасуванню.
Посилалась на те, що квартира, загальною площею 36,1 кв.м, виступає забезпеченням зобов`язань за кредитом у іноземній валюті на придбання майна, використовується як місце постійного проживання боржника та є єдиним майном боржника у власності.
Зазначала, що на дану квартиру, опис, арешт та передачу на зберігання представнику банку якої 05 червня 2020 року здійснила приватний виконавець     Лановенко Л.О., поширюється дія передбаченого законодавством діючого мораторію на стягнення.
Вважає, що при проведенні 05 червня 2020 року виконавчих дій опису та арешту майна приватним виконавцем Лановенко Л.О. вчинено дії всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки фактично відбулося стягнення на майно під час дії такого мораторію.
Посилалась на те, що приватний виконавець Лановенко Л.О. в якості понятого №2 залучила представника АТ «Універсал Банк» адвоката           Фіногєєва В.М., який надає послуги АТ «Універсал Банк», діє на підставі довіреності від АТ «Універсал Банк» № 251-70 від 04 березня 2020 року і представляє інтереси АТ «Універсал Банк», зокрема і у вже згаданій справі №755/1630/20.
Вказувала, що ОСОБА_3 пов`язана з боржником ОСОБА_1 родинними зв`язками і не могла бути залучена в якості понятого.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник скаржника    ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якої задовольнити скаргу повністю. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року не містить жодної інформації, яка б пояснювала з якої причини суд відхилив доводи скаржника, не прийняв до уваги докази, надані скаржником, не визнав порушенням законодавства дії приватного виконавця. 
Посилався на те, що 05 червня 2020 року приватним виконавцем    Лановенко Л.О. вчинено арешт і вилучення майна, тобто - проведено стягнення.
Зазначав, що квартира ОСОБА_1 чітко підпадає під обмеження на стягнення, встановлені ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Вказував, що приватний виконавець Лановенко Л.О. в якості понятого №1 залучила рідну сестру і солідарного боржника у стягненні з боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а в якості понятого №2 залучила представника АТ «Універсал Банк» адвоката Фіногєєва В.М., який надає послуги АТ «Універсал Банк»
Посилався на те, що такі дії приватного виконавця із залучення понятих є прямим порушенням порядку проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Зазначав, що під час оцінки та доручення доказів судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального права, принцип рівності, змагальності, диспозитивності, судове рішення ухвалено упереджено та необ'єктивно.
03 серпня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - Коваль Р.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Боржник ОСОБА_4 та стягувач АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від АТ «Універсал Банк» надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у відсутність представника банку та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - Коваль Р.О., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження №60145399 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/89/13 виданого 24 липня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №004-2008-2610 від 14 серпня 2008 року у розмірі 120774,51 доларів США.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 24 вересня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду у розмірі 294045, 50 грн., накладено арешт на кошти боржника, а також на рухоме і нерухоме майно, що їй належить у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.
За відомостями отриманими приватним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №2605/5641/12, яказалишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2020 року, задоволено подання приватного виконавця Лановенко Л.О. про примусове проникнення до житла  ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 .
05 червня 2020 року на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., у присутності понятих: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , представника стягувача Нацвлішвілі І.О., експерта та директора ТОВ «Євроексперт Груп», дільничого офіцера поліції Рубан В.О. здійснено примусове проникнення до житла боржника - квартири АДРЕСА_1 , здійснено опис та накладено арешт на вказане майно, про що приватним виконавцем винесено постанову.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Згідно вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно з пунктом 10 розділу VIIIІнструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.
Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.
У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих (пункт 24 Інструкції № 512/5).
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.
Понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акта відповідної виконавчої дії.
Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.
З постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 червня 2020року вбачається, що вона була складена без участі боржника ОСОБА_1  та в присутності двох понятих: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи понята ОСОБА_3 є рідною сестрою боржника ОСОБА_1 , є солідарним боржником з ОСОБА_1 та має особисту заінтересованість у вчиненні виконавчих дій.
Інший понятий ОСОБА_5 є представником стягувача АТ «Універсал Банк» (учасником виконавчого провадження), залежною особою від АТ «Універсал Банк», так як останній представляє майнові інтереси стягувача в даному виконавчому провадженні, надає цивільно-правові послуги стягувачу.
При цьому, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що приватному виконавцю Лановенко Л.О. на час вчинення оскаржуваних дій було достовірно відомо, що ОСОБА_3 є солідарним боржником ОСОБА_1 , а  ОСОБА_5 є представником стягувача АТ «Універсал Банк».
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що залучення до виконавчих дій понятої ОСОБА_3 , яка перебуває у родинних відносинах із стороною виконавчого провадження ОСОБА_1 та понятого ОСОБА_5 , який представляє майнові інтереси стягувача в даному виконавчому провадженні, отже має особисту заінтересованість у вчиненні виконавчих дій, прямо суперечить ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження».
Вказаним обставинам суд першої інстанції дав невірну оцінку, а відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, з метою належного захисту прав ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо опису та арешту майна боржника при примусовому проникненні до житла боржника слід визнати неправомірними, а постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Л.О. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05червня 2020 року скасувати.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що приватному виконавцю    Лановенко Л.О. було відомо про дію мораторію на стягнення належній          ОСОБА_1 на підставі права власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому останньою було свідомо порушено ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:
1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;
2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).
Згідно із пояснювальною запискою до проєкту  введення мораторію на примусове відчуження рухомого і нерухомого майна позичальників (боржників), які мають кредитні зобов`язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті, мало на меті забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімізацію можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов`язань.
Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданогояк забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом,не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Оскільки, предмет іпотеки, зокрема спірна квартира виступає як забезпечення зобов`язання за споживчим кредитом, наданим ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 в іноземній валюті, а відтак на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті».
Разом з тим, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не встановлює обмежень щодо здійснення опису та накладення арешту на нерухоме майно виконавцем, оскільки відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, є стадією, яка передує примусовій реалізації майна (стаття 61 Закону України «Про виконавче провадження»).
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2021 року у справі№620/705/18-ц, від 21 травня 2021 року у справі №405/324/15.
А відтак, посилання апелянта на те, що при проведенні 05 червня 2020 року виконавчих дій опису та арешту майна приватним виконавцем Лановенко Л.О. вчинено дії всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки фактично відбулося стягнення на майно під час дії такого мораторію спростовуються вищевикладеним.
На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року скасувати та постановити нову.
 
Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни та скасування постанови, заінтересована особа: стягувач - Акціонерне товариство «Універсал Банк» - задовольнити частково.
 
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо опису та арешту майна боржника при примусовому проникненні до житла боржника ОСОБА_1 на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №2605/5641/12.
 
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05червня 2020 року винесену у межах виконавчого провадження №60145399.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.
 
Головуючий:
 
Судді: