П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4169/20	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв                      07 квітня 2021 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,
при секретарі                                                            Ісмієвій А.І.

за участі:
представника апелянта                                         Шукайло О.І.,
позивача                                                             ОСОБА_1 , 
представника позивача                                        Кушнір А.С.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Миколаївській області про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній екологічній інспекції України та Державній екологічній інспекції у Миколаївській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 09 вересня 2020 року № 330-0 Про звільнення з посади начальника Державної екологічної інспекції у Миколаївській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області; визнання протиправним та скасування наказу від 10 вересня 2020 року № 186-0 Про оголошення наказу Державної екологічної інспекції України від 09 вересня 2020 року № 330-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення на раніше займаній посаді з 10 вересня 2020 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнання протиправним та скасування наказу від 25 серпня 2020 року № 295-о Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків; стягнення середнього заробітку за час відсторонення від посади, у період з 27 серпня 2020 року по дату звільнення 10 вересня 2020 року; стягнення моральної шкоди в розмірі 50  000,00 грн 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року частково задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин позивача правомірно звільнено із займаної посади за наслідком проведеного службового розслідування.
В даному випадку, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що позивач у своїй службовій діяльності безпідставно керувався положеннями нормативно-правового акта, який не внесено до Реєстру нормативно-правових актів. 
Тому, апелянт вважає, що позивачем у межах спірних правовідносин перевищено свої службові повноваження, а як наслідок його правомірно звільнено зі служби.
Крім того, апелянт вважає, що у межах спірних правовідносин середній заробіток за час вимушеного прогулу може бути стягнутий лише з Державної екологічної інспекції у Миколаївській області де позивач проходив службу.
В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин його протиправно звільнено зі служби.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника Державної екологічної інспекції у Миколаївській області  - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області. 
Наказом голови Державної екологічної інспекції України від 18 серпня 2020 року №284 порушено дисциплінарне провадження відносно позивача.
При цьому, Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на виконання окремого доручення Держекоінспекції від 22 серпня 2020 року № 178 надано інформацію про те, що станом на 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 перебуває на лікарняному.
Тому, 18 серпня 2020 року позивачу направлено на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та на його мобільний телефон за допомогою месенджера «Viber» наказ Держекоінспекції від 18 серпня 2020 року №284 та запрошення від 18 серпня 2020 року № 6686/9/8-20 про участь у засіданні дисциплінарної комісії, яке відбудеться 31 серпня 2020 року.
Наказом Голови Державної екологічної інспекції України від 25 серпня 2021 року № 295-о на час проведення дисциплінарного провадження позивача відсторонено від виконання своїїх посадових обов`язків.
При цьому, 31 серпня 2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України, на якому згідно протоколу засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України від 31 серпня 2020 року № 3 складено акт про відмову від надання пояснень державним службовцем щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
Крім того, Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області листом від 02 вересня 2020 року повідомлено Державну екологічну інспекцію України про те, що станом на 02 вересня 2020 року позивач перебуває на лікарняному.
При цьому, 02 вересня 2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України, на якому згідно протоколу засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України від 02 вересня 2020 року № 4 прийнято рішення про підготовку проекту подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Тому, 02 вересня 2020 року позивачу направлено на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та на його мобільний телефон за допомогою месенджера «Viber» лист Держекоінспекції від 02 вересня 2020 року № 7201/9/8-20 про внесення голові Держекоінспекції подання Дисциплінарної комісії та необхідність надання письмового пояснення.
Між тим, 02 вересня 2020 року дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України підготовлено подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України у дисциплінарному провадженні та направлено його голові Держекоінспекції.
Згідно вказаного подання, дисциплінарною комісією у ході дисциплінарного провадження встановлено, що дії позивача. призвели до незаконного пред`явлення претензій разом із неправомірними розрахунками збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря суб`єктами господарювання, на загальну суму 649 880,22 грн. 
Тому, дисциплінарною комісією встановлено наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 ЗУ «Про державну службу»
Наказом голови Державної екологічної інспекції України від 09 вересня 2020 року № 330-о звільнено позивача з посади, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу».
Крім того, наказом Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 10 вересня 2020 року № 186-о оголошення наказу Державної екологічної інспекції України від 09 вересня 2020 року № 330-о.
Не погоджуючись з правомірністю наказів про відсторонення від посади та звільнення зі служби позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивача протиправно звільнено з державної служби за наслідком проведення службового розслідування, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про державну службу», державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», дисциплінарним проступком є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 66 ЗУ «Про державну службу», звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 72 ЗУ «Про державну службу», державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених  пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваних наказів про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків та про подальше звільнення з Держекоінспекції на підставі висновків проведеного службового розслідування.
В даному випадку, згідно висновків проведеного службового розслідування вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з державної служби за наслідком вчинення дисциплінарного проступку у вигляді перевищення службових повноважень, яке не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.
В свою чергу, як вбачається із зібраних судом матеріалів дисциплінарної справи позивача, фактичною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став виявлений суб`єктом призначення факт перевищення позивачем своїх службових повноважень, а саме протиправне пред`явлення претензій суб`єктам господарювання з розрахунками збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що під перевищенням службових повноважень необхідно розуміти вчинення державним службовцем таких вчинків (у тому числі прийняття рішення, видання наказу, розпорядження чи доручення), які виходять за межі наданих йому повноважень.
Між тим, як встановлено відповідачем, за результатами проведеної планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства суб`єктів господарювання ТОВ «Дикий Сад ЛТД», ПП «КАСМЕТ» та КЗ «Міський будинок культури», листами від 30 жовтня 2019 року, від 03 лютого 2020 року та від 28 лютого 2020 року, запропоновано останнім добровільно відшкодувати розраховані Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області збитки, які заподіяні державі у результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.
В даному випадку, вказані листи підписані позивачем та містять розрахунки збитків, що обраховані за Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639.
При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2018 року, у справі № 826/3820/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, визнано протиправно та нечинною відповідну Методику.
Тому, на думку суб`єкта владних повноважень, позивач не мав права проводити розрахунок збитків на підставі відповідної Методики, а як наслідок пред`являти їх разом з претензіями суб`єктам господарювання, що свідчить про перевищення службових повноважень позивачем.
Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року, у справі №826/3820/18, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, а як наслідок відновлено дію Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
При цьому, згідно розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, однією із функцій Інспекції є розрахування розміру шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що факт підписання позивачем вищевказаних листів після прийняття постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року, у справі №826/3820/18, не може свідчити про перевищення ним своїх службових повноважень.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що дисциплінарне стягнення, накладене на державного службовця, має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця.
При цьому, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен перевірити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також розсудливо, пропорційно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
В даному випадку, оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, судом першої інстанцій правильно зазначено про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.
В свою чергу, посилання позивача на факт виключення наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639 з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів станом на момент складання спірних листів не приймаються колегією суддів у якості підстави, що підтверджує правомірність звільнення позивача зі служби, так як вже зазначено вище, чинність такого нормативно-правового акту відновлено за наслідком ухвалення вищевказаної постанови Верховного Суду.
При цьому, формальна відсутність такого нормативно-правового акту в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, на переконання колегії суддів, не є достатньою підставою для застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу.
Крім того, колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведено, а судом не встановлено того, що факт підписання та направлення спірних листів позивачем спричинив настання будь-яких негативних наслідків.
З іншого боку, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача має бути стягнутий з Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, а не з Державної екологічної інспекції України, з огляду на наступне.
В даному випадку, суб`єктом призначення позивача, яким прийнято оскаржувані накази є Державна екологічна інспекція України.
При цьому, Державна екологічна інспекція України, згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, є розпорядником коштів, які виділяються її територіальним підрозділам.
Тому, колегія суддів вважає, що відповідальність за незаконне звільнення позивача у вигляді обов`язку з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути покладена саме на Державну екологічну інспекція України.
В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права, достатніх для скасування його рішення, при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 310,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державну  екологічну інспекцію України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

          Повний текст судового рішення складено 11 серпня 2021 року.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.