КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
           
Справа № 375/476/20                                                             Головуючий у 1-й інст. - Зінкіна В.І.
Апеляційне провадження 22-ц/824/10229/2021                                        Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          13 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді            Рубан  С.М.
                                   суддів                       Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
                                   при секретарі                Загородній С.А.
                                  
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» - Квітіна Руслана Валерійовича на рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» про стягнення орендної плати, штрафних санкцій та розірвання договору оренди землі,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2020 року представник позивача звернувся до Таращанського районного суду Київської області в якому просив суд: 
-стягнути з відповідача на користь позивача зерно в кількості - 13 800 кг, цукор в кількості 600 кг, олію в кількості 60 л, солому в кількості 6 т;
-зобов`язати відповідача здійснити на користь позивача оранку городу до 180 соток;
-розірвати договір оренди земельної ділянки № 318 від 07 липня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 номер запису про інше речове право 21686604;
-розірвати договір оренди земельної ділянки № 319 від 07 липня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 номер запису про інше речове право 21686292;
-розірвати договір оренди земельної ділянки № 210 від 22 жовтня 2013 року зі змінами, згідно додаткової угоди № 320 від 07 липня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 2,0982 га з кадастровим номером 3223784500:05:010:0013, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 02.04.2014 номер запису про інше речове право 20258840;
-стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
 
Посилався на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 330 та №332 від 04.05.2017 року є власником земельної ділянки площею 2,098 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області.
07.07.2017 року  між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 318 земельної ділянки, що належить позивачу, терміном до 31.12.2027 року, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року номер запису про інше речове право 21686604.
Також 07.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 319 земельної ділянки, що належить позивачу, терміном до 31.12.2027 року, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року номер запису про інше речове право 21686292.
07.07.2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 320 до договору №211, який було укладено ще 22.10.2013 року із спадкодавцем позивача - ОСОБА_2 , за якою договір оренди № 211 викладено в новій редакції, та внесено зміни до запису про інше речове право 20258840 Державного реєстру прав на нерухоме майно.
Укладаючи договір оренди зі змінами, сторони поклали на орендаря обов`язок щодо внесення обумовленої договором орендної плати.
В зв`язку з тим, що орендодавець в період з 2017 року по 2019 рік не виконав свого зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, обумовленої вищезазначеними договорами оренди зі змінами, до 31 грудня поточного року, а саме не сплатив: 13800 (2 300*3*2) кг зерна, 600 (100*3*2) кг цукру, 60 (10*3*2) л олії, 6 (3*1*2) т соломи та не виконав оранку до 180 (30*3*2) соток городу, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 13.02.2020 року виплатити йому заборгованість по орендній платі, яка отримана останнім 18.02.2020 року, та вимагав протягом 7 календарних днів доставити орендну плату за його місцем проживання.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області  від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» про стягнення орендної плати, штрафних санкцій та розірвання договору оренди землі - задоволено частково.
 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» на користь   ОСОБА_1 , орендну плату:
за 2017 рік 200 (двісті) кілограм зерна;
 
за 2018 рік 1000 (одну тисячу) кілограм зерна, 2000 (дві тисячі) кілограм соломи;
 
за 2019 рік 4600 (чотири тисячі шістсот) кілограм зерна, 200 (двісті) кілограм цукру, 20 (двадцять) літрів олії, 2000 (дві тисячі) кілограм соломи.
 
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» здійснити на користь  ОСОБА_1 , оранку городу до 180 соток.
 
Розірвано договір оренди земельної ділянки № 318 від 07 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» щодо земельної ділянки площею 1,049 га з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року номер запису про інше речове право 21686604.
 
Розірвано договір оренди земельної ділянки № 319 від 07 липня 2017 року, укладений між  ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» щодо земельної ділянки площею 1,049 га з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року номер запису про інше речове право 21686292.
 
Розірвано договір оренди земельної ділянки № 211 від 22 жовтня 2013 року зі змінами, згідно додаткової угоди № 320 від 07 липня 2017 року, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» щодо земельної ділянки площею 2,0982 га з кадастровим номером 3223784500:05:010:0013, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 02.04.2014  року номер запису про інше речове право 20258840.
 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1   судовий збір у розмірі 3 255,95 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн .
Не погоджуючись з рішенням суду представник ТОВ «Агроінвестпродукт» - Квітін Р.В., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Посилається на те, що повністю виконано умови договору оренди та сплачено позивачу орендну плату за 2017 - 2018 роки, а аргументи позивача є безпідставними та мають на меті одержання подвійної вигоди та позбавлення відповідача законного права оренди.
 
Крім того, скаржником не порушено порядок виплати орендної плати і позиція суду щодо розірвання договорів оренди землі у зв`язку із систематичною не сплатою/недоплатою орендної плати за користування землею є необґрунтованою та не мотивованою, оскільки скаржник вчинив всі необхідні дії для виконання свого обов`язку зі сплати орендної плати перед позивачем.
 
Скаржник також зазначає, що виплатив повністю  і вчасно у натуральній формі позивачу орендну плату за 2017 - 2018 року, а не частково, як зазначено судом першої інстанції в рішенні. На підтвердження було надано відомості з програми для ведення бухгалтерського обліку «1С», а також довідки ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ» щодо виплати орендної плати позивачу та відомості за виплату орендної плати у натуральній формі за 2017 рік та 2018 рік із зазначенням виплаченої кількості товару.
 
Крім того, щодо виплати орендної плати за 2017 рік, а саме кукурудзи, то потрібно зазначити, що договорами оренди не передбачено порядку виплати орендної плати, а лише зазначено, що вона виплачується до 31 грудня поточного року.
 
Також, відповідач виплатив за 2017 рік інші види сільськогосподарських культур, які передбачені договором оренди землі, а позивач не мав претензій до відповідача і не звертався із заявкою на виплату кукурудзи за 2017 рік до 31.12.2017 року, що свідчить про відсутність будь - яких претензій по виплаті орендної плати за 2017 рік, однак коли відповідач виявив, що не виплатив за 2017 рік, ним майже відразу, після новорічних свят, 15.01.2018 року позивачу видано кукурудзу, чим повністю виплачено орендну плату.
    
      Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що оскільки, позивач не повідомив відповідача про не виплату кукурудзи за 2017 рік, то можна стверджувати, що її вчасна виплата була не з вини відповідача, а згідно з додатковою угодою, яка була укладена до договору оренди землі де передбачалося, якщо орендодавцем не буде отримана орендна плата з його вини до 31 грудня поточного року, Орендар не несе відповідальності щодо неотримання Орендодавцем орендної плати вчасно та така несплата не буде вважатися невнесенням орендної плати та/чи простроченням оплати. В будь - якому випадку за Орендодавцем залишається право отримати орендну плату в будь - який час.
Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
Посилається на те, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів, що ОСОБА_1 виплачено за 2017 рік - 200 кг цукру та здійснено оранку городів до 60 соток, за 2018 рік - 1 000 кг зерна, 2 000 кг соломи та здійснено оранку городів до 60 соток, за 2019 рік - 4 600 кг зерна, 200 кг цукру, 20 л олії, 200 кг соломи та здійснено оранку городу до 60 соток.
Крім того, відомості з програми для ведення бухгалтерського обліку                  « 1С» та довідки відповідача про виплату орендної плати позивачу є неналежними, недопустимими та недостатніми доказами сплати орендної плати.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
 Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що несплата частини орендної плати в відробітковій формі (оранка) та натуральній (видача с/г продуктів, постачання соломи) мала системний характер - у 2017-2018 роках, часткова її виплата була здійснена з порушенням строків виплати, а за 2019 рік, всупереч умов договору оренди, була здійснена відповідачем у грошовій формі, суд зазначені обставини визнав як істотне порушення умов договору, що в свою чергу, є підставою для його розірвання.
         Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що позивач на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 330 та №332 від 04.05.2017 року, є власником земельної ділянки площею 2,0980 га, кадастровий номер 3223784500:05:010:0012, а на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №334 від 04.05.2017 також є власником земельної ділянки площею 2,0982 га, кадастровий номер 3223784500:05:010:0013, цільове призначення їх - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с.7-10,13)
 
07.07.2017  року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 318 земельної ділянки, (1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012), що належить позивачу, терміном до 31.12.2027 року, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року, номер запису про інше речове право 21686604 (а.с.91-94,9).
 
Також 07.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 319 земельної ділянки, (1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3223784500:05:010:0012), що належить позивачу, терміном до 31.12.2027 року , право оренди зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 26.07.2017 року, номер запису про інше речове право 21686292 (а.с. 95-98,9).
 
За умовами обох договорів оренди:
 
орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (п. 1.1);
 
договір укладено строком до 31.12.2027 року (п.3.1);
 
річна орендна плата встановлюється в натуральній формі у вигляді сільськогосподарської продукції у розмірі: 1150 кг зерна, 50 кг цукру, 5 літрів олії, 0,5 тонни соломи, оранка городів до 15 соток (п. 4.2);
 
орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року (п.4.3);
 
орендодавець має право своєчасно одержувати орендну плату (п.9.1)
 
орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату без урахування індексів інфляції (п. 9.4).
 
07.07.2017  року між сторонами було укладено додаткову угоду № 320 до договору №211, який було укладено ще 22.10.2013 року із спадкодавцем позивача, його батьком, - ОСОБА_2 , за якою договір оренди № 211 викладено в новій редакції, та внесено зміни до запису про інше речове право 20258840 Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.83-90,14).
 
За умов цієї додаткової угоди:
 
-орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (п. 1.1);
 
-договір укладено строком до 31.12.2027 року (п.3.1)
 
-річна орендна плата встановлюється в натуральній формі у вигляді сільськогосподарської продукції у розмірі: 2 300 кг зерна, 100 кг цукру, 10 літрів олії, 1 тонна соломи, оранка городів до 30 соток (п. 4.2);
 
-орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року (п.4.3);
 
-орендодавець має право своєчасно одержувати орендну плату (п.9.1)
 
-орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату без урахування індексів інфляції (п. 9.4).
 
Тобто, укладаючи зазначені договори оренди зі змінами, сторони погодили розмір орендної плати та строки її виплати.
 
У зв`язку з тим, що орендодавець в період з 2017 по 2019 рік не виконав свого зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, обумовленої договорами оренди, позивач, як новий власник земельних ділянок, орендодавець, звернувся до відповідача з вимогою від 13.02.2020 року виплатити йому орендну плату в повному обсязі в натуральній формі, шляхом доставки протягом 7 календарних днів, з моменту отримання цієї заяви, за його місцем проживання, згідно умов договору. Зазначену заяву отримано відповідачем 18.02.2020 року. (а.с.15-16).
 
Так, в період з 2017 - 2019 роки, до 31 грудня поточного року, згідно умов вищезазначених договорів оренди зі змінами, відповідач мав сплатити орендодавцю, позивачу по справі, орендну плату у натуральній формі, в такому розмірі: 13 800 кг зерна (2 300 кг*3роки*2 земельні ділянки), 600 кг цукру (100 кг*3роки*2 земельні ділянки), 60 л. олії (10л*3роки*2 земельні ділянки), 6 (1т*3роки*2 земельні ділянки) т. соломи та виконати оранку до 180 соток городу (30*3роки*2 земельні ділянки).
 
За 2017-2018 роки виплата орендної плати здійснювалася в натуральній формі, а за 2019 рік шляхом перерахування грошової суми поштовим переказом.
 
Згідно відомостей про видачу в рахунок орендної плати орендодавцю, було нараховано та видано орендну плату в натуральній формі у вигляді сільськогосподарської продукції, проте, не у повному розмірі.
 
За 2017 рік позивачем не доотримано 200 кг цукру та не здійснено оранки городів до 60 соток, за 2018 рік - не доотримано зерна вагою 1000 кг, 2000 кг соломи та не здійснено оранки городів до 60 соток.
 
Крім того, орендна плата в натуральній формі за 2017 рік була проведена з порушенням строку її виплати. Так, за 2017 рік кукурудзу видано орендодавцю - 15.01.2018 року, а потрібно було до 31.12.2017 (а.с.99-117).
 
За 2019 рік, в рахунок сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку позивачу було направлено поштовим переказом за поштовою адресою останнього, - 21 348,00 грн, які не були ним отримані та повернулись на розрахунковий рахунок товариства. Дане підтверджується платіжним дорученням №758 від 27.12.2019 року на загальну суму 379 294,65 грн., платіжними дорученнями АТ «Укрпошта» №000117236 00001 від 02.01.2020 року і №000117238 00002 від 02.01.2020 року та списком згрупованих поштових переказів за грудень 2019 року.
 
Судом правильно встановлено, що за 2019 рік за використання об`єкту оренди, позивач, як орендодавець двох земельних ділянок, не отримав орендної плати в натуральній формі у вигляді сільськогосподарської продукції, згідно умов договору оренди № 211 від 22.10.2013  року та додаткової угоди №320 від 07.07.2017 року, договору оренди № 318 від 07.07.2017 року та договору оренди № 319 від 07.07.2017 року - взагалі. Отже, за 2019 рік позивачем не отримано - 4 600 кг зерна, 200 кг цукру, 20 л олії, 2 000 кг соломи та оранки городу до 60 соток.
 
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
 
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
 
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
 
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
 
Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством.
 
Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
На вказане положення закону звернув увагу судів Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) .
 
Отже, уклавши договори оренди зі змінами, сторони набули обов`язки, які вони мають виконувати належним чином.
 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
 
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
 
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Оскільки, договорами оренди річна орендна плата визначена в натуральній формі із зазначенням виду продукції/послуги та її розміру, враховуючи вимоги статті 629 ЦК України,  вона й має здійснюватися саме так. Сплата орендної плати в грошовій формі чи/або заміни повністю чи частково видів продукції натуральної форми на іншу, умовами договору - не передбачено. А тому, сплату відповідачем орендної плати за 2017-2018 роки не в повному розмірі, а за 2019 заміну форми сплати орендної плати з власної ініціативи на грошову з простроченням такої виплати, та як наслідок, повної несплати її позивачу у натуральній формі, у розмірі передбаченому умовами договорів, у п. 4.2 договорів, невиконання оранки, суд правильно визнав як систематичну невиплату (два і більше разів) відповідачем орендної плати за договором оренди.
 
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).
 
Відповідно до постанови Верховного Суду № 318/433/18 від 04.12.2019 року неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахуванням її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість.
 
Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/1754/16 від 11.09.2019 року систематична несплата орендної плати у відробітковій та натуральній формі (оранка, культивації присадибної земельної ділянки та поставка 1 тони соломи до садиби орендодавця) є істотними порушеннями умов договору.
 
Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/3653/16 неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
 
Згідно правовових висновків щодо невиконання  умов договорів оренди, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 183/181/17 та від 20 березня 2019 року у справі № 183/3652/16: «.. відмова відповідача від надання послуг із завезення соломи, оранки земельної ділянки є істотною обставиною для розірвання договору або укладення його на інших умовах».
 
Доказів відповідно до приписів статей 77-81 ЦПК України того, що відповідачем здійснювалися дії щодо належного виконання спірного договору оренди у частині здійснення оранки, відповідачем  суду не надано.
 
Таким чином виходячи з положень ст. 526 ЦК України, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість.
 
Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18).
 
Встановивши обставини справи, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
 
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
  Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
 
 Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони погодили, що у разі, якщо Орендодавцем не буде отримана Орендна плата з його вини до 31 грудня поточного року, Орендар не несе відповідальність щодо неотримання орендодавцем Орендної плати вчасно та така несплата не буде вважатися невнесенням Орендної плати та/чи простроченням оплати, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки договорами оренди не передбачено обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. 
 
Крім того, у пункті 9.4 договору зазначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату При цьому, будь - яких доказів відповідно до приписів статей 77 - 81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач здійснював дії щодо виплати орендної плати в натуральній формі за 2017 - 2019 роки, а позивач умисно такої плати не отримував, відповідачем апеляційному суду надано не було.
 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника щодо виплати повністю і вчасно у натуральній формі позивачу орендної плати за 2017-2018 роки, оскільки не надано до суду належних та достатніх доказів, що ОСОБА_1 виплачено за 2017 рік - 200 кг цукру та здійснено оранку городів до 60 соток, за 2018 рік - 1 000 кг зерна, 2 000 кг соломи та здійснено оранку городів до 60 соток, за 2019 рік - 4 600 кг зерна, 200 кг цукру, 20 л олії, 200 кг соломи та здійснено оранку городу до 60 соток.
 
Також, відомості з програми для ведення бухгалтерського обліку                  « 1С» та довідки відповідача про виплату орендної плати позивачу є неналежним, недопустимими та недостатніми доказами сплати орендної плати.
 
        Інших доводів в чому полягає незаконність та необґрунтованість ухваленого у справі рішення апеляційна скарга не містить.
   
За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав позивача.
 
 Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
  Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

          Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
 Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» - Квітіна Руслана Валерійовича на рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року - залишити без задоволення.
 
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
  
            Повний текст постанови складено 15 липня  2021 року.
 
              Головуючий                                 

              Судді