СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р.                                                                      Справа № 917/777/20  
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя  Стойка О.В. 
секретар судового засідання Бірчак К.Є.
за участю представників:
розпорядник майна – не з`явився; 
від ТОВ «Променергобуд Україна» - Шершень Ю.С. (адвокат), за ордером та посвідченням;
від ДП «Полтавський облавтодор» - Глазкова С.О. (адвокат), за ордером та посвідченням;
від АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - Марущенко Н.О., згідно з наказом, положенням та посадовою інструкцією; 
від ПП «ТД «Мегаполіс-ХХІ» - не з`явився; 
від ТОВ «Радомир» - не з`явився;
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Полтава вх. № 1875 П/З на ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.05.2021р. у справі № 917/777/20 (суддя – Іванко Л.А., повний текст складено та підписано 24.05.2021р.)
за заявою:
1. Приватного підприємства «Торговий дім «Мегаполіс-ХХІ», м. Кременчук
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Радомир», м. Кременчук
3. Товариства з обмеженою відповідальінстю «Променергобуд Україна», м. Київ
до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Полтава
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

15.05.2020 року від приватного підприємства "Торговий дім "Мегаполіс-XXI" до ГСПО надійшла заява (вх. №849/20) про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". 
Ухвалою ГСПО від 20.08.2020 року у справі № 917/1148/20 для одночасного розгляду із заявою ПП "Торговий дім "Мегаполіс-XXI" у справі №917/777/20 передано заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Радомир" про відкриття провадження у справі про банкрутство ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (справа № 917/1148/20).
Крім того, 19.04.2021 року судом першої інстанції отримана заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергобуд Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". 
В обґрунтування своєї заяви ТОВ "Променергобуд Україна" посилається на наступні обставини:
- рішенням ГСПО від 01.11.2016 у справі № 917/1439/16 стягнуто з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ТОВ "Променергобуд Україна" 417  046,22 грн. основного боргу за договором субпідряду № 01-12-12/с6-1 від 23.05.2013 до договору підряду № 01-12-12 від 08.10.2012, а також 3 % річних в сумі 35  820,00 грн., інфляційні втрати в сумі 374  090,46 грн. та судовий збір в сумі 12  421,81 грн.;
- 21.11.2016 на виконання даного рішення суду ГСПО виданий відповідний наказ;
- постановою органу ДВС від 25.04.2017 відкрито виконавче провадження № 53828395 з примусового виконання наказу ГСПО від 01.11.2016 № 917/1439/16;
- 09.08.2017 ВП № 53828395 приєднано за зведеного ВП №  34007292, відкритого щодо ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»;
- на момент звернення до ГСПО із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначена заборгованість погашена не була;
- рішенням ГСПО від 11.02.2021 у справі № 917/1911/20 стягнуто з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ТОВ "Променергобуд Україна" інфляційні втрати в сумі 77  186,99 грн., 3 % річних в сумі 37  537,06 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Ухвалою ГСПО від 11.05.2021:
- відмовлено ПП "Торговий дім "Мегаполіс-XXI" та ТОВ "Радомир" у відкритті провадження в справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України";
- відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України";
- визнано кредиторські вимоги ТОВ "Променергобуд Україна" в розмірі 839378,49 грн.;
- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника;
- введено процедуру розпорядження майном боржника;
- розпорядником майна Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" призначено арбітражного керуючого Стадника Тараса Романовича.
Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що:
- заборгованість боржника перед ПП "Торговий дім "Мегаполіс-XXI" та ТОВ "Радомир", яка заявлена ними до стягнення, є погашеною до підготовчого засідання суду;
- зазначений боржником у відзиві факт списання в примусовому порядку з рахунку ДП “Полтавський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” та зарахування грошових коштів в сумі 42 016 298,58 грн на рахунок Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відкритий в Державній казначейській службі у відповідності до ЗУ “Про виконавче провадження” з метою задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 34007292 не є належним доказом того, що заборгованість перед кредитором погашена;
- у зв`язку з наявністю спору про право щодо грошових вимог в сумі 116  826,05 грн., стягнутих рішенням ГСПО від 11.02.2021 у справі № 917/1911/20, судом першої інстанції визнані грошові вимоги ТОВ "Променергобуд Україна" до боржника у розмірі 839  378,49 грн.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, Дочірнє підприємство «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та відмовити ТОВ "Променергобуд Україна" у відкритті провадження у справі про банкрутство скаржника.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.
За доводами апеляційної скарги:
- моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби;
- при винесенні оскаржуваної ухвали ГСПО застосовано формальний підхід до порушення цієї справи про банкрутство через недоведення факту неможливості боржником виконати грошові зобов`язання перед кредитором, строк яких настав, не інакше, як через застосування процедури банкрутства, через відсутність підстав вважати боржника неплатоспроможним, оскільки не надані докази відсутності грошових коштів на рахунках боржника, через існування доказів зарахування коштів на рахунок виконавчої служби, що знаходяться на стадії розподілу між стягувачами (в т.ч. заявником ТОВ "Променергобуд Україна") в розмірі, достатньому для погашення заборгованості.
16.07.2021 на електронну пошту суду від розпорядника майна АК Стадника Т.Р. надійшло клопотання про проведення засідання без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Ухвалою САГС від 29.06.2021 не визнавалася обов`язковою явка представників сторін у судове засідання, а учасники апеляційного провадження попереджалися про те, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
З огляду на наведене, клопотання розпорядника майна підлягає задоволенню.
19.07.2021 до початку судового засідання у справі від ТОВ «Променергобуд Україна» через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
З огляду на те, що цим кредитором ухвала САГС від 29.06.2021 отримана не була, про що свідчить поштове повернення з довідкою АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому даний відзив прийнятий судовою колегією до уваги.
Представник ТОВ «Променергобуд Україна» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу та стверджував, що припинення зобов`язання не є тотожним виконанню рішення суду, оскільки кредитор до теперішнього часу не отримав належні йому грошові кошти.
Представник скаржника та представник АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» у повному обсязі.
ПП «ТД «Мегаполіс-ХХІ» та ТОВ «Радомир» письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, їхні представники у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи всі учасники апеляційного провадження повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Підставою апеляційного оскарження боржником ухвали ГСПО від 11.05.2021 стало його непогодження із задоволенням заяви ТОВ «Променергобуд Україна», тому з урахуванням означених вимог ст. 269 ГПК України оскаржувана ухвала переглядається судом апеляційної інстанції виключно в цій частині.
Тобто, оскільки боржником не оскаржується ухвала ГСПО від 11.05.2021 в частинах відмови у задоволенні заяв ПП «ТД «Мегаполіс-ХХІ» та ТОВ «Радомир», відповідно, обставини щодо дослідження наявності та погашення боржником заборгованості в межах заяв цих заявників не досліджуються судом апеляційної інстанції в межах даного апеляційного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 року у справі № 917/1911/20 позов ТОВ “Променергобуд Україна” задоволено повністю, вирішено стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ТОВ "Променергобуд Україна" 77186,99 грн. інфляційних втрат, 37537,06 грн. 3% річних, судовий збір в розмірі 2102,00 грн.  
Не погодившись з даним рішенням суду, боржник звернувся до САГС з апеляційною скаргою, за якою відповідною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 року відкрито апеляційне провадження.
Тобто, на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 11.05.2021 рішення ГСПО від 11.02.2021 року у справі № 917/1911/20 переглядалося судом апеляційної інстанції в апеляційному порядку, що свідчить про наявність між сторонами спору про право.
Постановою САГС від 14.05.2021 рішення ГСПО від 11.02.2021 року у справі № 917/1911/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім цього, рішенням господарського суду Полтавської області від 01.11.2016 року у справі № 917/1439/16 позов ТОВ “Променергобуд Україна” задоволено частково, з ДП “Полтавський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” на користь ТОВ “Променергобуд Україна” стягнуто 417046,22 грн. основного боргу за договором субпідряду № 01-12-12/с6-1 від 23.05.2013 до договору підряду № 01-12-12 від 08.10.2012, 35820,00 грн. 3% річних, 374090,46 грн. інфляційних втрат та 12421,81 грн. витрат з оплати судового збору. 
21.11.2016 на виконання цього рішення ГСПО області видано відповідний наказ №917/1439/16.
25.04.2017          року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №53828395) з примусового виконання наказу ГСПО від 21.11.2016 №917/1439/16.
09.08.2017 року заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження (ВП №53828395) до зведеного виконавчого провадження (ЗВП №34007292).
12.08.2020 року постановою ВПВР УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) накладено арешт на кошти в межах суми зведеного виконавчого провадження з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 42 016 298,58грн.
На підставі платіжної вимоги №01 від 04 січня 2021 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, АТ “Банк Січ” 05.01.2021 року здійснено списання в примусовому порядку з рахунку ДП “Полтавський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” та зараховано грошові кошти в сумі 42 016 298,58 грн. на рахунок Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відкритий в Державній казначейській службі у відповідності до ЗУ “Про виконавче провадження” з метою задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 34007292, що підтверджується випискою по рахунку за 05.01.2021 року.
При цьому, боржник зазначає, що списаних з рахунку ДП “Полтавський облавтодор” коштів вистачає для задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 34007292 у повному обсязі, в т.ч. і для задоволення кредиторських вимог ТОВ «Променергобуд Україна».
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.01.2021 року у кримінальній справі № 554/27/21 встановлено, що Октябрським районним судом м.Полтави (ухвала від 06.01.2021 року у справі № 554/27/21) було накладено арешт на грошові кошти в сумі 42016298,58 грн., які знаходяться на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), № UА318201720355249002002159854, відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області, шляхом встановлення заборони використання та розпорядження будь-якими особами, до скасування арешту у передбаченому КПК України порядку, за виключенням виплати заробітної плати та обов`язкових платежів до державного бюджету.
Таким чином, арештовані кошти у сумі 42 016 298,58 грн., які знаходяться на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області, не належать ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та не належать Північно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми), так як ці кошти були списані в примусовому порядку з розрахункового рахунку ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" при здійсненні зведеного виконавчого провадження.
Отже, факт списання коштів в сумі 42016298,58 грн. з рахунку ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" виконавчою службою підтверджується вищевказаною ухвалою суду і не потребує додаткового доведення в межах справи № 917/777/20.
При цьому, в оскаржуваній ухвалі суду обґрунтовано наголошено на тому, що в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 34007292 в якості стягувачів виступають 56 різних суб`єктів господарювання.
Крім того, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 440/1705/21 заборонено ДП «Полтавський облавтодор»  ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вчиняти дії щодо примусового списання коштів (грошових коштів) з його розрахункових рахунків, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ГУ ДПС у Полтавській області до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку.
Отже, списані кошти виконавчою службою не можуть бути перераховані стягувачам по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 34007292 (в тому числі стягувачу - ТОВ "Променергобуд Україна"), оскільки на них накладено арешт ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.01.2021 року у справі № 554/27/21.
З огляду на наведене, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні клопотання боржника про витребування у органу ДВС письмових пояснень щодо підтвердження/спростування факту отримання заяви боржника про повідомлення відносно вжитих заходів по перерахуванню коштів стягувачам у ЗВП № 34007292 та щодо підтвердження/спростування факту списання коштів в сумі 42  016  298,58 грн., оскільки факт списання органом ДВС зазначених коштів з рахунку боржника є доведеним в межах кримінальної справи № 554/27/21.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом було встановлено, що факт списання коштів з рахунків боржника в межах зведеного виконавчого провадження № 34007292 сторонами не оспорюється, проте, боржником не надано доказів, що ці кошти були розподілені ВПВР у Полтавській області, частина яких згідно з наказом ГСПО від 21.11.2016 №917/1439/16 є перерахованою на розрахунковий рахунок ТОВ "Променергобуд Україна", чим і обумовлено відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «Полтавський облавтодор»  ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за заявою ТОВ "Променергобуд Україна".
Основним доводом апеляційної скарги боржника є те, що він не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що факт списання в примусовому порядку означених коштів в межах ЗВП № 34007292 не є належним доказом того, що заборгованість перед кредитором погашена та вважає, що моментом виконання рішення суду є момент списання грошових коштів органом ДВС з рахунку боржника, а не безпосередньо момент отримання суми боргу кредитором.
Згідно зі ст. 1 КУПБ:
- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До складу грошових зобов`язань боржника, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду;
- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Матеріали справи свідчать про те, що наказ ГСПО від 21.11.2016 у справі № 917/1439/16 фактично не виконувався боржником з 25.04.2017 (дата відкриття органом ДВС виконавчого провадження з його примусового виконання) і до теперішнього часу стягувач не отримав належні йому до сплати грошові кошти, правомірність стягнення яких підтверджена рішенням ГСПО від 01.11.2016 у справі № 917/1439/16.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КУПБ, заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.
Статтею 39 КУПБ врегульовано питання щодо відкриття провадження у справі про банкрутство.
Частиною 3 цієї статті встановлено, що якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.
Згідно з ч. 8 даної статті, в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається, серед іншого, про визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном.
За приписами ч. 3 ст. 41 КУПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
При цьому, безспірність кредиторських вимог доведена ТОВ «Променергобуд Україна» рішенням суду, яке набрало законної сили ще наприкінці 2016 року, проте належні йому грошові кошти заявником до теперішнього часу не отримані, що в апеляційній скарзі не заперечується та не спростовується.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції передбачено: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів".
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
Говорячи про "закон", стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підґрунтя у національному законодавстві. Вона також стосується якості відповідного закону та вимагає, щоб він був доступним, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні для зацікавлених осіб (див., наприклад, рішення у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), пункт 51).
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", п. 42 від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А,; "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року; "Парванов та інші проти Болгарії", заява N 74787/01, п. 44, від 07 січня 2010 року ).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Питання, чи було забезпечено справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу і вимогами захисту основоположних прав особи, стає актуальним лише після того, як буде встановлено, що зазначене втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див рішення у справі "Федулов проти Росії" (Fedulov v. Russia), заява № 53068/08, пункт 75 від 8 жовтня 2019 року та наведені в ньому джерела).
Судова колегія зазначає, що відповідно до матеріалів справи і це не оскаржується сторонами, заборгованість, що присуджена до стягнення рішенням суду, очевидно становить "майно"  ТОВ «Променергобуд Україна» у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.
За практикою Європейського Суду з прав людини відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого Протоколу Конвенції (див. серед інших джерел рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п.  40, ЄСПЛ  2002-III; "Ясіуніне проти Литви" (Jasiыnienл v. Lithuania), заява № 41510/98, п. 45, від 6 березня 2003 року, і "Войтенко проти України" (Voytenko v. Ukraine), заява № 18966/02, пп. 53-55, від 29  червня 2004 року).
Заперечення боржника про те, що моментом фактичного виконання рішення суду є момент списання органом ДВС грошових коштів з його рахунку суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання не лише відповідних положень національного законодавства, а й відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Тобто сама по собі наявність законодавчих положень є недостатньою для виконання вимоги законності у розмінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції.
Принцип верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію, передбачає, що затримка у виконанні судового рішення може бути виправдана в певних обставинах, але затримка не може бути такою, щоб порушувати саму суть права.
Судова колегія вважає, що у даному випадку виключно внаслідок неправомірних дій боржника утворилася заявлена в межах справи № 917/777/20 заборгованість, що підтверджена згаданим рішенням суду, яка в добровільному порядку ним погашена не була протягом декількох років, а внаслідок накладеного арешту в межах кримінальної справи № 554/27/21 на грошові кошти, що перебувають на рахунку органу ДВС, з огляду на інтереси стягувача рішення суду не може бути остаточно виконаним ще протягом невизначеної кількості часу, що очевидно не узгоджується з принципом верховенства права.
Підсумовуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що з огляду на невиконання рішення проти стягувача протягом майже 5 років, неспроможність державної виконавчої служби здійснити необхідні заходи для остаточного виконання рішення на користь стягувача внаслідок прямої заборони на вчинення дій з розподілу грошових коштів між стягувачами через накладений арешт на ці грошові кошти, відсутність іншого ефективного засобу правового захисту, має місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.
Отже, єдиним можливим та ефективним способом захисту прав стягувача у цьому випадку є відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки стягувач, по-перше, самостійно не може домогтися виконання означеного рішення суду протягом значного періоду часу, а по-друге, внаслідок накладеного арешту на стягнуті з боржника грошові кошти, які перебувають на рахунку органу ДВС виконання рішення ГСПО від 01.11.2016 у справі № 917/1439/16 відтерміновується ще на невизначений строк, що безперечно порушує майнові права та інтереси стягувача.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що грошові кошти в сумі 42 016 298,58 грн. були списані АТ “Банк Січ” 05.01.2021 на підставі платіжної вимоги №01 від 04 січня 2021 року державного виконавця, а арешт на ці грошові кошти, які розміщені на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), № UА318201720355249002002159854, відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області, накладено ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.01.2021 року у справі № 554/27/21.
Тобто, на теперішній час з моменту перерахування наведеної суми грошових коштів фінансовою установою на вимогу органу ДВС пройшло більше пів-року, а цієї суми було достатньо для погашення всіх вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні саме станом на січень 2021 року.
При розгляді заяви ТОВ «Променергобуд Україна» судом першої інстанції в межах справи № 917/777/20 боржником не доведено того, що після січня 2021 року по відношенню до нього не було відкрито інших виконавчих проваджень, які підлягають приєднанню до ЗВП № 34007292, або які приєднувалися до нього після січня 2021 року.
Так само скаржником не доведено належними доказами ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції відсутність у нього заборгованості перед іншими контрагентами, наявність якої може ще більше відтермінувати виконання  його зобов`язань перед ТОВ «Променергобуд Україна» у зв`язку з нестачею коштів для розрахунків із всіма кредиторами та стягувачами після скасування арешту в межах згаданої кримінальної справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують ґрунтовності висновків місцевого господарського суду щодо визнання грошових вимог ТОВ «Променергобуд Україна» до боржника на суму 839  378,49 грн., викладених в оскаржуваній ухвалі, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
При цьому, судовою колегією не приймаються до уваги посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18 та від 11.02.2020 у справі № 927/206/19, оскільки рішення в цих справах приймалися господарськими судами за інших обставин та за іншою фактично-доказовою базою.
Через наявність спору щодо заборгованості в межах справи № 917/1911/20 станом на 11.05.2021, з огляду на наявність відкритого апеляційного провадження відносно перегляду рішення суду від 11.02.2021 в цій справі, тому ГСПО обґрунтовано на підставі ч. 6 ст. 39 КУПБ відмовлено у визнанні кредиторських вимог ТОВ «Променергобуд Україна» на суму 116  826,05 грн.
Доводи апеляційної скарги скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права зводяться до заперечення останнім прийнятих ГСПО процесуальних рішень під час розгляду даної справи, відповідно, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, зокрема, вимог КУПБ, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 у справі № 917/777/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.
Повний текст постанови складено 21.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    В.І. Пушай

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           О.В. Стойка