Ухвала
Іменем України 
13 липня 2021 року
м. Київ
справа № 322/740/19
провадження № 51 - 5353 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року,
встановив:
За вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 листопада                      2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Засуджений подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 11 серпня2020 року відмовив засудженому ОСОБА_5 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, а його апеляційну скаргу повернув разом з доданими до неї документами.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням захисник ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (07 липня 2021року) звернулася із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаного судового рішення.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що її підзахисний ОСОБА_5 в межах строку на касаційне оскарження вже звертався з касаційною скаргою до суду, однак через його юридичну необізнаність в нормах законодавства, ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2021 року йому було повернуто скаргу з усіма доданими до неї матеріалами у зв`язку з тим, що він не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду від 06 листопада 2020 року про залишення його касаційної скарги без руху. Після цього, засуджений ОСОБА_5 з метою корегування касаційної скарги звернувся із заявою про надання правової допомоги до Регіонального центру з надання БВПД у Донецькій та Запорізькій областях, тому таку підставу захисник вважає належною для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням та долучену до неї копію судовогорішення, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути скаржнику виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення їй строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, а її вступ у справу майже через рік з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження. 
Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у клопотанні захисника не наведено.
Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.
Повернути касаційну скаргу захиснику ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                                              ОСОБА_2                                             ОСОБА_3