П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1067/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -Брезіна Т.М.   
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
12 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича, Департаменту розвитку Чернівецької міської ради про визнання розпорядження незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецького міського голови Клічука Р.В., Департаменту розвитку Чернівецької міської ради, в якому просив: 
-визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови Клічука Р.В. від 03.02.2021 року №131-к Про припинення повноважень директора Департаменту розвитку Чернівецької міської ради;
-визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови Клічука Р.В. від 03.02.2021 року № 134-к Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту розвитку Чернівецької міської ради з 03.02.2021;
-поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту розвитку Чернівецької міської ради з 03.02.2021;
-стягнути з Департаменту розвитку Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02.2021 по день винесення рішення суду.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішення Великої Палати  Верховного Суду у справі №490/4465/18.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм та процесуального права, подав апеляційну скаргу.
В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що правові підстави для зупинення провадження  відсутні, оскільки справа  № 600/1067/21-а та №490/4465/18 різняться предметом спору, а саме-у справі №490/4465/18 позивач перебував на посаді капітана морського порту державного підприємства та не здійснював управлінських функцій, а у справі № 600/1067/21-а позивач звільнений з посади керівника  Департаменту розвитку міської ради. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами п.11 ч.1 ст.294 та ч.2 ст.312 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вирішуючи питання щодо наявності процесуальної підставності суду першої інстанції зупинити провадження у справі № 600/1067/21-а, колегія суддів виходить із наступного.
Приймаючи рішення про зупинення провадження у даній справі суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою  Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу№ 490/4465/18 для уточнення висновку щодо юрисдикції спорів щодо звільнення з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.
Підставою передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 490/4465/18  вказано те, що Верховним Судом були прийняті судові рішення, в яких по різному зроблені правові висновки про поширення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України до кола посадових осіб, окрім першої особи-керівника підприємства.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Зупинення провадження по справі-це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Кодексом адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік обов`язкових та факультативних підстав для зупинення провадження у справі.
Зокрема, відповідно до п.5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду-до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Водночас головним завданням Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України є забезпечення єдності та сталості судової практики, а також однакового підходу до національного права та застосування законів усіма судами (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), є підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням палати Верховного Суду.
При цьому, важливість та обов`язковість правових висновків, що містяться у рішеннях судової палати Верховного Суду, для забезпечення єдності та сталості судової практики обумовлено наступним.
Згідно ч. 9 ст. 33 КАС України у визначених цим Кодексом випадках перегляд судових рішень судом касаційної інстанції здійснюється судовою палатою Касаційного адміністративного суду (палатою), об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду (об`єднаною палатою) або Великою Палатою Верховного Суду (Великою Палатою).
Частиною 1 ст. 346 КАС України унормовано, що суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
У постанові палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду (частини другої статті 356 КАС України).
Так, предметом спору в справі що розглядається (№600/1067/21-а) є правомірність звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту розвитку Чернівецької міської ради, на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.
При цьому, спірним у справі № 490/4465/18 є питання правомірності звільнення капітана морського порту, на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що виходячи з повноважень, які мав капітан морського порту на час його звільнення, а саме- що останній не здійснював функцію управління юридичною особою, а виконував функції нагляду за безпекою мореплавства у морському порту, на підходах до нього і в суміжних акваторіях, тому цей спір належить до юрисдикції цивільного суду.
В той же час, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у вказаній справі дійшов висновку про  наявність підстав для передачі  справи  № 490/4465/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду як для уточнення висновку щодо юрисдикції спорів про законність звільнення з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, так і для вирішення виключної правої проблеми, а саме: визначення чітких критеріїв належності посад, до яких є застосовним пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскільки «Boni judicis est ampliare justitiam»-добрі судові рішення зміцнюють правосуддя, чим забезпечується єдність судової практики.
Таким чином, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини у даній справі є подібними до правовідносин у справі №490/4465/18, а відтак, станом на час постановлення даної ухвали суд першої інстанції був вправі зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду, для правильного вирішення спору по суті.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зупинення провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою Верховного Суду у зв`язку з очікуванням результатів розгляду пов`язаної справи в принципі є прийнятним та виправданим за умови, що таке відтермінування зумовлене об`єктивною необхідністю у цьому, зокрема, з метою запобігання повторного розгляду справи внаслідок можливої зміни позиції Верховного Суду, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню прав осіб, які беруть участь у справі (доповідь Комісії Європейської комісії з прав людини, прийняте у справі Лео Занд проти Австрії (Leo ZAND v. Austria), заява № 7360/76, пункт 89).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про доцільність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №490/4465/18, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 236, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.