ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року	Львів	Справа № 300/24/21 пров. № А/857/7190/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Бруновської Н.В.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Тимощука О.Л.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії щодо обмеження пенсії максимальним розміром, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, однак із обмеженням максимального розміру пенсії на підставі статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач переконаний, що такі дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не відповідають Конституції України, порушують його право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому Законом та суттєво погіршують фінансове становище останнього. Свої вимоги позивач обґрунтовує, зокрема, висновками Конституційного Суду України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Просив позов задоволити.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії, при виплаті такої ОСОБА_1 в результаті перерахунку, здійсненого на виконання рішення суду з 20.12.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 20.12.2016 без обмеження її максимальним розміром. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (надалі, також Закон №2262-ХІІ).
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 по справі №300/452/20 відповідачем, починаючи з 01.01.2016 здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі виданої Ліквідаційною комісією УМВС України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії. 
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області під час здійснення перерахунку пенсії застосовано положення статті 43 Закону №2262-ХІІ, в результаті чого, розмір перерахованої пенсії з 38498,40 грн обмежено до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, що становить 17120,00 грн..
В результаті розгляду звернення позивача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено ОСОБА_1 листа від 16.11.2020 №3633-3551/Н-02/8-0900/20, згідно зі змістом якого, позивачу роз`яснено про те, що внаслідок проведеного перерахунку, розмір пенсійної виплати збільшився на 8   132,00 грн та становить 17   120,00 грн. 
Також повідомлено про те, що різницю в сумі 317 807,89 грн, що утворилася внаслідок здійсненого перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 30.09.2020 відповідачем обліковано в реєстрі рішень пенсійного фонду України, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно частини 5 цієї ж статті (в редакції від 01.01.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Приписами Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2017, до другого речення частини 7 статті 43 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни: слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що відповідачем, в даному випадку, не враховано, що вищевказане рішення Конституційного Суду України стосується як і змін, внесених до другого речення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", так і першого речення, яким визначено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. 
Приводом для розгляду Конституційним Судом справи №7-рп/2016 стало конституційне подання Верховного Суду України про неконституційність положень саме другого речення частини 7 статті 43 і першого речення частини 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак, в результаті розгляду справи, у своєму рішенні Конституційний Суд виснував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. У зв`язку із цим, Суд зазначив, що підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення як першого так і другого речень частини 7 статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону №2262-ХІІ.
Доводи представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо чинності положень першого речення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності та є безпідставними. 
Втрата з 20.12.2016 чинності частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому частини 7 статті 43 Закону №2262-XII така норма вважається відсутньою у тексті Закону. Суд звертає увагу відповідача на те, що після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII аналогічного змісту новими законами не вносились.
Розуміння змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифрових значень є нереалізованими.
Дані зміни є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому не можуть створювати підстав для обмеження максимального розміру пенсії.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17 та від 14 травня 2019 року у справі №591/2109/17.
Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 вказує на пункт 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII, яким встановлено, що дія положень цього Закону стосовно визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Таким чином, оскільки пенсію по інвалідності йому призначено з липня 2014 року, положення Закону №911-VIII щодо обмеження максимальним розміром пенсії до позивача з 01.01.2016 по 31.12.2016 застосовуватись не може.
До речення першого цього ж абзацу статті Закону зміни з 01.01.2016 не вносились. Так, вказаною нормою встановлювалось, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Аналогічна норма в частині обмеження містилася в редакції Закону №2262-XII від 08.06.2014 на момент призначення  пенсії позивачу з 02.08.2014 і стосувалася всіх пенсіонерів, яким пенсія призначена після 01.10.2011 - набрання чинності Закону України №3668-VI від 08.07.2011.  "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року у справі №300/24/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Повне судове рішення складено 23.07.2021