ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Харків

Справа № 953/17339/20
Провадження № 22-ц/818/3066/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Кругової С.С.,
суддів                        Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова, 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на рішення Київського районного суду міста Харкова від 5 лютого 2021 року (суддя першої інстанції Колесник С.А.),-

у цивільній справі за позовом про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова направити до Чугуївської міської ради клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 разом зі своєю родиною: дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_3 постійно мешкає у службовій квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 06.08.2009 позивачем було отримано ордер №015287 на жиле приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 , який в силу закону є достатньою правовою підставою для вселення позивача та членів його сім`ї у службову квартиру. Згідно Довідки, виданої військовим комісаром Чугуївської ОРВК підполковнику запасу, ОСОБА_1 з 01.08.1999 року по 10.08.2020 року перебував на військовій службі в Збройних Силах. Відповідно, позивач має вислугу років на військовій службі понад 20 років, що підтверджується Витягом із послужного списку позивача. Також, у період з 12.01.2015 по 26.01.2015; з 31.03.2015 по 13.05.2015; з 25.09.2015 по 28.09.2015; з 07.06.2016 по 13.06.2016; з 14.06.2016 по 30.06.2016; з 22.09.2016 по 07.11.2016; з 22.11.2016 по 17.02.2017; з 04.03.2017 по 23.06.2017; з 04.07.2017 по 15.08.2017; з 05.09.2017 по 05.11.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Також, у період з 09.05.2018 по 01.08.2018; з 16.08.2018 по 10.09.2018; з 29.09.2018 по 25.12.2018; з 02.07.2019 по 15.08.2019; з 31.08.2019 по 03.11.2019; з 14.11.2019 по 04.01.2020; з 16.01.2020 по 26.03.2020 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. 

Зазначає, що позивач у вересні 2020 року звернувся до відповідача із заявою про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових, але отримав відмову. 

Вважає, що відмова відповідача від підготовки та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових, є безпідставною, необґрунтованою та такою, що істотним чином порушує ?конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені ?Законом ?України «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей»?.

У відзиві на позов відповідач КЕВ м.Харкова посилається на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (надалі - КЕВ м. Харків) є державною установою, створеною Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. Вказує, що питання, яке стало предметом даного судового розгляду, а саме: виключення житла з числа службових, регулюється наступними нормативно-правовими актами: Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР», затвердженим постановою Ради Міністрів України від 04.02.1988 р. № 37, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 р. № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», «Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 р.(далі - Інструкція). Вказана «Інструкція» регламентує порядок вирішення питання, яке є предметом даного судового розгляду.

Зазначає, що саме порядок, визначений пунктами 1-7 розділу 7 «Інструкції» не бажає виконувати та ігнорує позивач, зокрема, п.1 розділу 7 «Інструкції» передбачено, що «особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою у військовій частині, яка визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Позивач звертався з відповідним рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , але отримав відмову, до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків позивач не звертався і відмову не отримував, що є порушенням процедури, тому відповідач вважає передчасним звернення позивача до суду із вказаними вимогами. Крім того, позивач повинен був звернутися до суду, оскаржуючи рішення військової частини НОМЕР_1 . 

Вказує, що тільки рішення суду про зобов`язання КЕВ м. Харків «подати клопотання...» для винесення місцевим органом влади рішення про зняття статусу службового житла для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей недостатньо, оскільки до цього необхідно мати визначений пакет документів.

Також зазначено, що квартирна черга позивача ніяк не першочергова, у зв`язку з чим його позовні вимоги про подання клопотання про виключення службової квартири, в якій він та його сім`я мешкають, не можуть бути задоволені.

Стосовно посилань позивача на правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 636/1514/19 не є корректною, тому що є інша Постанова Верховного Суду від 21.09.2020 по справі № 953/18314/19, яка регламентує подібні правовідносини. Вказана Постанова встановлює обов`язок відповідача у відповідності з вимогами розділу VII «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 «підготувати список надання військовослужбовцю житлової площі для постійного проживання, який разом з обліковою справою, витягом з наказу командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії направити до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями». 

У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що «Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» передбачено право військовослужбовця звертатися із заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова щодо підготовки та направлення клопотання про виключення квартири з числа службових.

Вказує, що 30.09.2020 позивачем було подано заяву до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про підготовку та направлення до Чугуївської міської ради клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових, у відповідь на яку було повідомлено про перебування питання щодо підготовки та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових на розгляді. Таким чином, твердження відповідача про відсутність інформації в матеріалах справи щодо звернення ОСОБА_1 з відповідним клопотанням є недоречним та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки дії позивача, у свою чергу, супроводжуються активністю з метою реалізації свого беззаперечного права на отримання житла шляхом звернення до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова з відповідними вимогами.

Також, відповідачем не було враховано п. 10 розділу 7 цієї ж Інструкції, відповідно до якого військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу , а безпосереднє виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється виключно на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком, тому відповідач помилково вважає, що порядок отримання житла для постійного проживання є аналогічною процедурою, яка передбачена для виключення квартири з числа службових, у зв`язку з чим ми не мали потреби звертатися до житлової комісії військової частини. Таким чином, позивачем було дотримано всі умови, що визначені Інструкцією.

Зокрема, відповідач акцентує увагу на тому, що при зверненні до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо виключення житлового приміщення з числа службового, ми отримали відмову у задоволенні своїх вимог. Проте, Голова житлової комісії військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 надав роз`яснення щодо того, що виключення квартир з числа службових житлових приміщень, здійснюється на підставі клопотання саме КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Таким чином, для реалізації позивачем свого беззаперечного права на отримання житла достатнім буде лише подання клопотання КЕВ м. Харкова до місцевого органу влади про зняття статусу службового житла з метою забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї. Отже, не подаючи клопотання про виключення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових до Чугуївської міської ради, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У запереченнях до відповіді на відзив відповідачем зазначено, що позивач посилається на норми «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», але без конкретизації вихідних даних документу, що не дає можливості визначити, який саме нормативний акт намагається використовувати позивач в цьому документі. Інформація щодо подання позивачем заяви до КЕВ м. Харків про підготовку та направлення до Чугуївської міської ради клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових подана лише як додаток до відповіді на відзив до позовної заяви, що є порушенням порядку оформлення позовної заяви, передбаченого ст. 175 ЦПК України. Позивач та його представник вводять суд в оману суд та інших учасників процесу, стверджуючи, що відповідь голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 містить «роз`яснення щодо того, що виключення квартир з числа службових житлових приміщень, здійснюється на підставі клопотання саме КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району», що є не правдою. Знову посилається на неправильне трактування позивачем та його представником рішень Верховного суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови відповідача у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради. Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради за клопотанням КЕВ м. Харкова, не подаючи відповідне клопотання, відповідач прямо порушує конституційні права позивача на житло

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню на підставі положень ст.376 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж доводи, що викладені у відзиві на позов, зокрема, що позивачем та судом проігноровано норми розділу 7 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилим приміщенням» та встановлену процедуру для видачі виконавчим органом ордеру на постійне проживання у даному житловому приміщенні, вказує на необхідність наявності затвердженого списку надання постійного житла у ЗСУ. Також зазначає, що позивача ніхто не позбавляє права власності, та вважає недоцільним посилання на норми, що регулюють приватизацію житла, оскільки вказане питання може розглядатися лише після виключення житла з числа службового, а приватизація не є предметом розгляду даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду без змін, виклавши доводи аналогічні його відповіді на відзив на позов. Також зазначив, що п.7 Інструкції, на який посилається відповідач регулює процедуру подання клопотання про видачу ордеру на постійну житлову площу, а не клопотання про зняття статусу службового з житлового приміщення, що є різними поняттями. Крім того, чіткої процедури зняття статусу службової з квартири наразі не існує.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.1999 по 10.08.2020 перебував на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується довідкою від 03.09.2020 №3838 виданої військовим комісаром Чугуївської ОРВК (а.с.23).

Відповідно до довідки №4/2089 від 30.06.2020 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_1 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.15).

Відповідно до довідки №4/2088 від 30.06.2020 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_1 дійсно брав участь в Здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.16).

Відповідно до довідки №М-18/448/Ц-А від 22.09.2020 виданої адміністратором відділу надання адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг міста Чугуєва, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

ОСОБА_1 30.09.2020 звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою про підготовку та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.56).

Листом від 08.10.2020 за №4817 ОСОБА_1 було повідомлено, що вирішення питання щодо виключення житлового приміщення з числа службових буде розглянуто в подальшому (а.с.57).

Згідно довідки № 4595 від 24.09.2020, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні, у загальній черзі з 27.02.2006 за №217 (а.с.21).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

За правилами пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Згідно статті 118 ЖК України  службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Вказаним Порядком на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленою нормою. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Отже, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не КЕВ м. Харкова. Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подаючи відповідне клопотання, відповідач прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання подати відповідне клопотання, оскільки позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, має календарну вислугу більше 20 років, є учасником антитерористичної операції, перебуває на квартирному обліку, але постійного житла до цього часу не отримав, а отже має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним в подальшому для постійного проживання.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відсутності підстав для зобов`язання відповідача направити до Чугуївської міської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилання відповідача на недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових, - не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.

"Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями" передбачає виключення квартири з числа службових за умови перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку на квартирному обліку в ЗСУ і відповідність займаного житла нормам законодавства, а не згідно настання черги на отримання житла.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови (зволікання) у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини з цього приводу. Немотивована бездіяльність вдіповідача обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним військовослужбовця для постійного проживання колегія суддів вважає необґрунтованим.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 636/1514/19 (провадження № 61-19985св19). Підстав для відступу від висновків, висловлених у зазначеній постанові, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, а також висновків суду не спростовують. Доводи є аналогічними доводам відзиву на позов та іншим поясненням поданим до суду першої інстанції, яким останнім було надано вірну правову оцінку.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 352, 362, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова – залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 5 лютого 2021 року – залишити без змін.

Поновити дію рішення Київського районного суду міста Харкова від 5 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                С.С. Кругова

Судді                                                                                        О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови 
складено 15 липня 2021 року