УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
Київ
справа №460/797/21
адміністративне провадження №К/9901/32633/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №460/797/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП-Стандартметрологія ООВ» до Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
28.08.2021 Міністерством інфраструктури України направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №460/797/21.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - Кодекс, КАС України) судом встановлено наступне.
За змістом статті 332 КАС України відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги.
Касаційна скарга Міністерства інфраструктури України не відповідає вимозі пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, згідно з яким у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
В залежності від підстави касаційного оскарження судового рішення додаткові вимоги до касаційної скарги встановлені нормами абзаців другого - четвертого пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті (частина перша цієї статті стосується оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції) є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Системний аналіз вищенаведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункти 1, 4 частини 4 статті 328 КАС України, частину другу і третю статті 353 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, та зазначає про ухвалення рішень без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі №640/21594/18, суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України) та справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини 3 статті 353 КАС України).
Разом з тим при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. 
Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, обставин, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Проте, Міністерством інфраструктури України не обґрунтовано подібності правовідносин у справі №460/797/21 (про скасування наказу Міністерства інфраструктури України про анулювання призначення товариства органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання) та у справі №640/21594/18 (про зобов`язання Міністерства інфраструктури України надіслати повідомлення та копії документів до Головного сервісного центру МВС України).
Крім того, Міністерством інфраструктури України не вказано яку саме норму права (пункт, частина, стаття) неправильно застосовано судом при прийнятті відповідного висновку.
Щодо посилань скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України - у зв`язку з наявністю підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої та пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України, Суд зазначає наступне.
За приписами пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Натомість, скаржник не доводить неналежне повідомлення судом його про участь в судовому засіданні, а лише вказує щодо не надання судом апеляційної інстанції оцінки доводам Мністерства щодо поважності причин неможливості забезпечення прибуття представника у судове засідання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу
Судом не приймаються до уваги посилання на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, оскільки інші підстави на касаційне оскарження судом визнані необгрунтованими, а указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
Таким чином, наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог частини четвертої статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним, варто запропонувати скаржнику подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.
Виходячи з наведеного касаційну скаргу слід залишити без руху, а скаржнику надати строк для усунення вказаних недоліків шляхом направлення до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на подачу касаційної скарги в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви та надання уточненої касаційної скаргиу, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 329, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
Керуючись статтями 248, 327, 328, 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №460/797/2 - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.І. Рибачук 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду