ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/776/20  Номер провадження 22-ц/814/1476/21	Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря Філоненко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на добудову топкової у складі житлового будинку в порядку спадкування,-
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила визнати належність ОСОБА_2 топкової, яка зазначена в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літ. «а3» в складі приміщення топкової «1-10» площею 11,7 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності на зазначену частину будинку за позивачкою, як спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщину після ОСОБА_2 прийняла позивач. Проте, за життя померла належним чином не оформила документи на право власності на добудовану топкову, яка зазначена в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літ. «а3» в складі приміщення топкової «1-10» площею 11,7 м2, у зв`язку з чим державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину будинку. 
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просила позов задовольнити. 
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на добудову топкової у складі житлового будинку в порядку спадкування відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивач не зверталася до органу архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку. Поданий представником позивачки лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 24.03.2021 не є предметом розгляду даного питання державним органом, а носить суто інформаційний характер. Суд дійшов до висновку про передчасність поданого позову.
З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що в основу судового рішення покладено висновки Верховного Суду, викладені в Постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140, щодо самочинного будівництва, яке було здійснене власником майна. Проте, вказує, що вона самочинне будівництво не вчиняла, а є спадкоємцем майна з самочинними добудовами.
Окрім того, вказує на незаконність посилань суду на Пленум ВССУ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України», яка є неактуальною, так як суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відзив до суду апеляційної інстанції не подано.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 11.02.1984, батьками позивачки є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).
Після розірвання шлюбу 16.12.2002 ОСОБА_4 обрала собі прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с. 9).
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка складається, зокрема, з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі під № 1489, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 61037503 від 23.07.2020 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217544157 від 23.07.2020 (а.с. 11, 12, 13, 23).
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5316763912020 від 14.09.2020, цільове призначення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с. 36).
Рішенням № 132 виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 25.12.2006 ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову топкової в житловому будинку по АДРЕСА_3 (а.с. 24-26).
Відповідно до інвентаризаційної довідки від 09.07.2020 №80, виданій ОСОБА_1 КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району», після обстеження на місці та проведення комплексу робіт встановлено, що площа житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , збільшилася на 11,7 м2  внаслідок самочинно прибудованої до житлового будинку топкової (1-10), площею 11,7 кв.м (а.с. 20).
Листом державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 02-14/552 від 08.09.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що площа житлового будинку збільшилася на 11 м2 внаслідок самочинно прибудованої топкової (1-10) до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для узаконення самочинного будівництва (а.с. 21).
В технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленому на ім`я ОСОБА_1 , станом на 26.06.2020, самочинно збудована прибудова зазначена літ. «а3» (а.с. 14-19).
Приписами ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», яка не втратила свою чинність, зазначено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
Якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).
Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Тобто, на самочинно здійснене спадкодавцем будівництво до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які використовувалися в процесі будівництва, а не право власності на збудоване нерухоме майно.
У матеріалах справи міститься лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 22 березня 2021 року вих. №1016-1.18/163, у якій зазначено, що у замовника відсутній документ, що дає право на виконання будівельних робіт, об`єкт завершений будівництвом, період будівництва не підтверджено документально, тому прибудова топкової до житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути прийнятий в експлуатацію (а.с. 79-80). 
Колегія суддів, наголошує, що в даному випадку необхідно враховувати положення ч.1 ст.376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта.
Разом із цим, положеннями пункту 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, передбачено, що  для державної реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, право власності на яке визнається на підставі рішення суду, подаються необхідні для відповідної реєстрації документи права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, зокрема : документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;  технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;  документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;  письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);  договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).
Отже, законодавством визначено порядок введення в експлуатацію самочинно збудованих приміщень і суд не має права підміняти собою державні органи, до компетенції яких віднесено вирішення даних питань. Рішення уповноваженого органу про погодження прийнятті в експлуатацію спірних приміщень в матеріалах справи відсутнє. У разі незгоди з таким рішенням зацікавлена особа має право оскаржити його до суду, але даного порядку позивачами дотримано не було.
Крім того, висновок судового експерта № 44 від 14.09.2020 про відповідність спірного самочинно збудованого нерухомого майна будівельно-технічним нормам в частині об`ємно-планувального рішення та загальний технічний стан топкової добрий (а.с. 27-34) не може замінити собою порядок прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту. 
Суд не має повноважень заміняти органи, на які покладено обов`язок видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови, а визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку є винятковим способом захисту права.  
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 03 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                Т.В. Одринська

Судді:                                                                        О.О. Панченко

                                                                               В.П. Пікуль