Ухвала
 
22 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа №  317/3336/20
провадження № 61-14980ск21 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання рішення незаконним,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила, та в якому просила визнати рішення комісії відповідача (надалі - АТ «Запоріжгаз») про затвердження акту про порушення № 0600231476 від 20 серпня 2020 року, що оформлене протоколом № 1642 засідання комісії з розгляду актів про порушення АТ «Запоріжгаз», яка визнає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення від 23 вересня 2020 року, незаконним.
В обґрунтування свого позову позивач в особі свого представника зазначала, що 20 серпня 2020 року працівниками відповідача лічильник позивача було оглянуто та складений акт про прийняття в експлуатацію побутового лічильника газу, встановленого за кошти АТ «Запоріжгаз». Лічильник та встановлені на ньому пломби здані під відповідальність за їх збереження споживачу.
Відповідно до даних акту про демонтаж-монтаж/пломбування засобу вимірювальної техніки від 20 серпня 2020 року представник АТ «Запоріжгаз» виконав роботи по зняттю побутового лічильника газу для проведення періодичної повірки. При демонтажі побутового лічильника газу представник AT «Запоріжгаз» зняв охоронні пломби в місцях приєднання лічильника газу до діючого газопроводу С22793847. Представник АТ «Запоріжгаз» виконав роботи по встановленню та прийомці в експлуатацію побутового лічильника газу. При монтажі побутового лічильника газу представник AT «Запоріжгаз» встановив охоронні пломби: в місці приєднання лічильника газу до діючого газопроводу С54334528; на суматорі лічильника газу № б.В14617898. Лічильник та встановлені на ньому пломби здані під відповідальність за їх збереження споживачу.
27 серпня 2020 року комісією відповідача проведено експертизу лічильника. У висновку експертизи № 0538 було встановлено наступне: цілість заводської пломби та повірочного тавра - порушено; цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознаки порушень, зазначених у протоколі - порушено; виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ - пломбувальний матеріал пломби державного повірника, встановленої на пломбувальному гвинті, що з`єднує верхню та нижню частину лічильника пошкоджено та внаслідок чого не виконує свої захисні функції. Пломба державного повірника пломбувального гвинта має численні механічні пошкодження. Пломба «Бар`єр» № 7059283, що встановлювалась на з`єднанні корпуса лічильника та лічильного механізму відклеєна, не виконує своїх захисних функцій. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. Лічильник поміщено в пакет та опломбовано пломбою № 59405408.
Комісією з розгляду актів про порушення АТ «Запоріжгаз» був розглянутий акт про порушення № 0600231476 від 20 серпня 2020 року і прийняте рішення про нарахування необлікованого обсягу газу за період з 03 березня 2020 року по 19 серпня 2020 року у сумі 9 986,65 грн.
Позивач наполягала, що нею не було здійснено жодного втручання у роботу лічильника та інших умисних дій, які б мали наслідком необліковане використання газу. Вказаний лічильник їй було продано працівниками АТ «Запоріжгаз», які в подальшому його монтували і проводили повірку, а тому позивачка вважає, що рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» про затвердження акту про порушення № 0600231476 від 20 серпня 2020 року в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ незаконним, висновки комісії вважає незаконним. Після демонтажу старого лічильника представники АТ «Запоріжгаз» його взяли із собою, а відірвані ними пломби вони залишили у споживача. Відомості в акті про демонтаж-монтаж/пломбування засобу вимірювальної техніки від 20 серпня 2020 року не відповідають дійсності, оскільки в акті міститься інформація про те, що лічильник та встановлені на ньому пломби здані під відповідальність за їх збереження споживачу, хоча це не так. На час складання позовної заяви а ні акт про порушення № 0600231476 від 20 серпня 2020 року, а ні рішення комісії на адресу позивача не надходили. Представником позивача був направлений на адресу відповідача запит для отримання зазначених документів. Про те, що відповідач здійснив таке нарахування позивачка дізналась із листа від 20 жовтня 2020 року. Станом на початок листопада 2020 року позивачка не знала про існування такої нарахованої заборгованості, доки вона не отримала за своєю адресою зазначений лист разом із актом № 0538 від 27 серпня 2020 року.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року у цій справі змінено і викладено мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку у вересні 2021 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Погосян М. А., на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору в даній справі є вимоги про захист прав споживача, визнання незаконними дій щодо складання акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу на суму 9 986,65 грн.
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання рішення незаконним.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                               М. М. Русинчук