ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 р. 	Справа № 440/3170/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 р. (ухвалене суддею Сич С.С.) по справі № 440/3170/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України  в Полтавській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні; зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 56% від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 19-ККС від 06.03.2020 р., з 19.02.2020 р., з урахуванням фактично виплаченого; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 56% від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 19-ККС від 17.04.2020 р. починаючи з 12.03.2020 р., з урахуванням фактично виплаченого.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19.02.2020 р. та з 12.03.2020 р. ОСОБА_1  перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19.02.2020 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 12.03.2020 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. №  23-ККС в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції в частині відмови, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення   Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог України "Про судоустрій і статус суддів",  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   апеляційної   інстанції   розглядає справу   в порядку письмового провадження за наявними   у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.
Після звільнення позивачки з посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у відставку, ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання з 11.02.2020 р., що підтверджується рішенням органу Пенсійного фонду України про призначення довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020 р. (том 1 а.с. 237).
19.02.2020 р. відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 12.02.2020 р. на підставі довідки Верховного Суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.02.2020 р. № 13-ККС, в якій зазначено, що станом на 11.02.2020 р. суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 65582,40 грн. (том 1 а.с. 229, 234). 
У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивачка звернулася до відповідача із заявою від 10.03.2020 р. про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (том 1 а.с. 239), до якої додала довідку від 06.03.2020 р. № 19-ККС, видану Верховним Судом ОСОБА_1 , про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (том 2 а.с. 3).
Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, про те, що станом на 18.02.2020 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 231220,80 грн., у тому числі: посадовий оклад – 144513 грн.; доплата за вислугу років - 72256,50 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 00,00 грн.; доплата за науковий ступінь - 00,00 грн.; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 14451,30 грн.; щомісячна доплата відповідно до ч. 6 ст. 135  Закону  № 1402-VIII - 00,00 грн.
11.03.2020 р. відділом з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № 66 про відмову ОСОБА_1  в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки після 18.02.2020 р. не змінювалися розміри суддівської винагороди, підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно наданої довідки від 06.03.2020 р. № 19-ККС на даний час відсутні (том 1 а.с. 250). 
В подальшому,  позивачка звернулася до відповідача із заявою від 10.06.2020 р. про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (том 1 а.с. 82), до якої додала довідку від 17.04.2020 р. № 23-ККС, видану Верховним Судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 15).
Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 та від 11.03.2020 р. № 4-р/2020, про те, що станом на 11.03.2020 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці,  складає 315300,80 грн., у тому числі: посадовий оклад – 197063 грн.; доплата за вислугу років - 98531,50 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 00,00 грн.; доплата за науковий ступінь - 00,00 грн.; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 19706,30 грн.; щомісячна доплата відповідно до ч. 6 ст. 135  Закону  № 1402-VIII - 00,00 грн.
12.06.2020 р. відділом з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № 110 про відмову ОСОБА_1  в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки після 18.02.2020 р. не змінювалися розміри суддівської винагороди, підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно наданої довідки від 17.04.2020 р. № 23-ККС на даний час відсутні (том 1 а.с. 245-246). 
Позивачка не погодилася з рішенням відділу з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 66 від 11.03.2020 р. та з рішенням відділу з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 110 від 12.06.2020 р.,  у зв`язку з чим звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 р. у справі №  440/4293/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 66 від 11.03.2020 р. про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі заяви № 200 від 10.03.2020 р. та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.; визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 110 від 12.06.2020 р. про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі заяви №1504/138 від 10.06.2020 р. та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 12.03.2020 р. (том 1 а.с. 10-15).
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 р. по справі № 440/4293/20 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернуто відповідачу. 
Вищевказане рішення суду набрало законної сили 12.01.2021 р.
На виконання рішення суду у справі № 440/4293/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області  18.03.2021 р. здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці   ОСОБА_1 з 19.02.2020 р. та з 12.03.2020 р. (том 2 а.с. 9-10) на підставі  відповідно довідки  Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС  та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Не погодившись з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні та з не здійсненням  перерахунку довічного грошового утримання судді  з 19.02.2020 р. та з 12.03.2020 р.  у  розмірі 56 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у зазначених вище довідках Верховного Суду про розмір суддівської винагороди, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні частини позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи на посаді стажиста помічника прокурора Решетилівського району прокуратури Полтавської області з 11.07.1996 р. по 16.03.1998 р. та на посаді стажиста помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 17.03.1998 р. по 27.07.1998 р. (том 1 а.с. 163) не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивачка оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновку суду про відмову в задоволенні позовних вимог, з яким суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .
Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 р. визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 р. (в подальшому - Закон № 1402-VIII), суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частинами 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Чинним Законом №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII); базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. ч. 3, 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Правила визначення розміру щомісячного грошового утримання також врегульовані статтею 142 Закону №1402-VIII - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 
Щодо правильності  розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1  з 19.02.2020 р. на підставі  довідки  Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС  та з 12.03.2020 р. на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення"  Закону України №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015 р., визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (в подальшому - Закон № 2862-ХІІ).
Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. 
Частиною 4 статті 42  Закону № 2862-ХІІ  (у редакції, чинній на час призначення позивачки на посаду судді) передбачено, що до стажу  роботи,  що  дає  право  на  відставку  судді  та  отримання щомісячного довічного грошового утримання,  крім  роботи  на посадах суддів  судів  України,  державних  арбітрів,  арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується  також  час  роботи  на посадах суддів і  арбітрів  у  судах  та  державному  і  відомчому арбітражі колишнього СРСР  та  республік,  що  раніше  входили  до складу СРСР, час роботи на  посадах,  безпосередньо  пов`язаних  з керівництвом та контролем за діяльністю судів  у  Верховному  Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському  міських судах, Міністерстві юстиції України та  підвідомчих  йому  органах на  місцях,  за  діяльністю  арбітражів  у  Державному   арбітражі України, Вищому арбітражному суді  України,  а  також  на  посадах прокурорів і слідчих за умови наявності  у  всіх  зазначених  осіб стажу роботи  на  посаді  судді  не  менше  10  років. 
На час роботи позивачки в органах прокуратури діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, відповідно до ст. 56, в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про прокуратуру" від 26.11.1993 р. № 3662-XII, під поняттям "прокурор" у статті 8, частині 4 статті 9, частинах 1, 2, 3 статті 12, частині 1 статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах 1, 4, 6 статті 46, частині 1 статті 461, частині 1 статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині 5 статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що час роботи позивача на посаді помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 28.07.1998 р. по 27.07.2001 р., тобто 3 роки (том 1 а.с. 163),  підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.
Проте, посада "стажист помічника прокурора" не охоплюється поняттям "прокурор", враховуючи його визначення, яке міститься у ст. 56 Закону № 1789-XII, у зв`язку з чим немає законних підстав для зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста помічника прокурора до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Таким чином, стаж роботи на посаді стажиста помічника прокурора Решетилівського району прокуратури Полтавської області з 11.07.1996 р. по 16.03.1998 р. та на посаді стажиста помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 17.03.1998 р. по 27.07.1998 р. (том 1 а.с. 163) не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.
Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 13.05.2020 р. у справі №  242/1890/17 та  від 12.12.2019 р. у справі  № 692/290/17.
Доводи позивачки з приводу ігнорування судом першої інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 р. у справі № 440/2563/20, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказаним рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні, починаючи з 12.02.2020 р., визначивши його у розмірі 86% від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 13-ККС від 11.02.2020 р. У справі ж, що розглядається, позивач просить застосувати інший відсотковий розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці під час перерахунку на підставі інших довідок Верховного Суду № 19-ККС від 06.03.2020 р. та № 19-ККС від 17.04.2020 р., тобто за інших фактичних обставин, у зв`язку з чим, у суду першої інстанції були відсутні підстави задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.
Згідно із п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної до 01.01.2012 р.) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Таким чином, законодавством  передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.
Це підтверджується також нормами  Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 р. № 1798-VIII, яким були внесені зміни в  Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим  Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 р. у справі № 235/7316/16-а.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що до стажу роботи на посаді судді позивачки, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 15 років 03 місяців 19 днів (з 12.02.2020 р. по 30.05.2017 р.) на посаді судді Кременчуцького районного суду Полтавської області, стажу 08 місяців 28 днів на посаді судді Верховного Суду у Касаційному кримінальному суді, необхідно також врахувати половину строку навчання за денною формою у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого  (з 01.09.1991 р. по 29.06.1996 р. тобто 2 роки 05 місяців) та  стаж роботи  позивача на посаді помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 28.07.1998 р. по 27.07.2001 р., тобто 3 роки.
Отже, стаж  роботи позивачки на посаді судді  в загальному розмірі складає 21 рік 05 місяців 17 днів, що дає право на перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 р. згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС, а також з 12.03.2020 р. згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + (2%*1 рік, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).
Проте,  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС з 19.02.2020 р. в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди  від 17.04.2020 р. № 23-ККС з 12.03.2020 р. в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді чим порушило вимоги ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII.
Отже, здійснюючи з 19.02.2020 р. та з 12.03.2020 р.   ОСОБА_1  перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом №1402-VIII, та  необґрунтовано. 
Щодо доводів апеляційної скарги позивачки про необхідність встановлення судового контролю, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведена норма процесуального  закону  не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.
У цій справі позивачкою не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, вимога позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про його виконання задоволенню не підлягає.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного способу захисту порушеного права позивача необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19.02.2020 р. та з 12.03.2020 р. ОСОБА_1  перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді  та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19.02.2020 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06.03.2020 р. № 19-ККС  в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 12.03.2020 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17.04.2020 р. № 23-ККС  в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справіv. Finland  від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі  Ruiz Torija v. Spain  від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   243, 308, 311, 316, 322, 325,  326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 р. по справі № 440/3170/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова