ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2021 р.                                      Справа№ 910/10756/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Шапрана  В.В. 
 
за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Головіна    К.І.)   від 25.02.2021 (повний текст складено 12.03.2021) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва (суддя Головіна    К.І.)  від 29.03.2021 (повний текст складено 05.05.2021) у справі №910/10756/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Інвестмент Груп" 
до Державного підприємства "Гарантований покупець" 
про стягнення 1 694 285,11 грн,

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Інвестмент Груп» (далі також - Товариство) звернулось до Господарського суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі також - Державне підприємство) з вимогами про стягнення заборгованості у сумі 1 694 285,11 грн за договором, у зв`язку з неналежним виконанням Підприємством умов договору купівлі-продажу електроенергії № 398/01 від 05.07.2019 в частині своєчасної оплати вартості придбаної електричної енергії за «зеленим тарифом», поставленої у березні-травні 2020 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Інвестмент Груп» суму основного боргу у розмірі 1586149,88 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 23792,25 грн. У решті позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано встановленими судом обставинами неналежного виконання ДП «Гарантований покупець» зобов`язань за договором купівлі-продажу електроенергії № 398/01 від 05.07.2019 щодо своєчасної та повної оплати придбаної електоенергії. Частково задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що уже після порушення провадження у справі, ДП «Гарантований покупець» було здійснено часткову оплату товару, придбаного за договором.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Інвестмент Груп» про розподіл судових витрат задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення, яким присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Інвестмент Груп» витрати на правничу допомогу у розмірі 20  000,00 грн. У решті заяви - відмовлено.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване встановленими судом обставинами невідповідності більшої частини вчинених адвокатом дій, в рамках наданої професійної правничої допомоги, критеріям розумності та співмірності складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягом послуг тощо.
Не погодившись з прийнятим у справі рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача. 
В обгрунтування вимог за апеляційною скаргою, Державне підприємство посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та недотримання ним вимог процесуального права. Висновки суду зроблені при неповному дослідженні судом обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення спору по суті. Так, матеріали справи не містять доказів, а судом не з`ясовано обставин:
отримання Державним підприємством підписаних ТОВ «Солар Інвестмент Груп» актів купівлі-продажу електричної енергії за березень-травень 2020 року, оскільки, за доводами відповідача саме з цієї дати у нього виник обов`язок розрахуватись за придбаний товар (електричну енергію) у повному обсязі;
отримання Державним підприємством коштів, необхідних для відшкодування вартості поставленої позивачем електроенергії за «зеленим тарифом» від НЕК «Укренерго», оскільки саме такий спосіб виконання зобов`язань ДП «Гарантований покупець» убачається із системного аналізу  норм пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України, статей 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 174, 193, 196 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 625 Цивільного кодексу України. У контексті наведених доводів, Державне підприємство вказує про безпідставність відмови суду першої інстанції у залученні НЕК «Укренерго» до участі у справі у якості тертьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Заявник апеляційної скарги також вказує на неврахування судом під час ухвалення рішення норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, за якими визначено інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Гарантованого покупця перед Позивачем за Договором, а саме відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.
Крім цього, Державним підприємством заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з фінансовим становищем державного підприємства.
20.05.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна     Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не виконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3  статті 258 Господарського процесуального кодексу України  та ненадання суду доказів сплати судового збору у розмірі 35688,38     грн. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 35 688,38 грн.
Водночас, не погодившись з прийнятим у справі додатковим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Судові витрати покласти на позивача. Крім цього, Державним підприємством заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з фінансовим становищем державного підприємства.
02.06.2021 апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному складу суду передана на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20. Розгляд справи призначено на 01.07.2021. 
Клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення сплати судового збору цією ж ухвалою суду залишено без розгляду, з огляду на те, що судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення.
09.06.2021 на адресу суду надійшла заява Державного підприємства «Гарантований покупець» про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 35     688,38 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20. Об`єднано апеляційні скарги  Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від    29.03.2021 у справі №910/10756/20  в одне апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на  01.07.2021.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.06.2021 у справі №910/10756/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021  прийнято апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Шапран В.В.
01.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".
В обґрунтування заяви про залучення в третьої особи відповідачем зазначено, що на  ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" покладено обов`язок забезпечити надходження відповідачу грошових коштів, що є складовою тарифу на його передачу, а відтак і виконання грошових зобов`язань перед відповідачем залежить від відповідних надходжень. Таким чином, внаслідок задоволення судом вимог про стягнення заборгованості та штрафних санкцій  за прострочення оплати електричної енергії, що є збитками в розумінні ст. 225 Господарського кодексу України, відповідач матиме право на стягнення таких збитків з НЕК «Укренерго».
В судовому засіданні від 01.07.2021 колегія суддів заслухала представника відповідача та відмовила в задоволенні клопотання про залучення третьої особи.
Так, відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором від 05.07.2019 № 398/01, укладеним між  ТОВ «Солар Інвестмент Груп» (виробник за «зеленим тарифом») та ДП «Гарантований покупець» (гарантований покупець).  Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" не є стороною цього договору, а відтак, до нього не можуть бути пред`явлені грошові зобов`язання щодо його належного виконання. В той час, як описані заявником відносини засновані на двох самостійних, незалежних один від одного договорах, що між собою не пов`язані та спільних прав та обов`язків для осіб, які є їхніми сторонами, не встановлюють.
З огляду на викладене, заявником не наведено обставин, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", а відтак, суд не вбачає підстав для залучення товариства до участі у справі в якості третьої  особи.
Частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Одночасно, згідно з частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021, заслухавши пояснення представників сторін у цій частині, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила таке.
05.07.2019 між ТОВ «Солар Інвестмент Груп» (виробник за «зеленим тарифом») та ДП «Гарантований покупець» (гарантований покупець) укладено договір № 398/01, відповідно до якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019.
31.03.2020 між ТОВ «Солар Інвестмент Груп» (виробник за «зеленим тарифом») та ДП «Гарантований покупець» (гарантований покупець) укладено додаткову угоду №856/01/20 до договору від 05.07.2019 №398/01, якою сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова «виробник за «зеленим» тарифом» замінити на слова «продавець за «зеленим» тарифом » та викласти статті 1-7 Договору у новій редакції.
За пунктом 1.1. Договору в редакції додаткової угоди від 31.03.2020 продавець за «зеленим» тарифом (ТОВ «Солар Інвестмент Груп») зобов`язується продавати, а гарантований покупець (ДП «Гарантований покупець») зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП № 2804 від 13.12.2019 р. (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).
Відповідно до пункту 2.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.03.2020 сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 308 та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього Договору.
У пункті 2.2 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.03.2020 визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства виробника за «зеленим» тарифом в балансуючій групі виробників за «зеленим» тарифом.
Відповідно до пункту 2.3 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.03.2020 продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Умовами пунктів 2.4, 2.5 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.03.2020 погоджено, що виробник за «зеленим» тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України.
Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку та на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.
Відповідно до п. 3.2, 3.3 Договору в редакції додаткової угоди від 31.03.2020 розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються, зокрема, відповідно до положень глави 10 Порядку.
У пункті 4.5 Договору встановлено, що Гарантований покупець зобов`язаний купувати у виробника за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у позивача електричну енергію.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, були затверджені розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у березні - травні 2020 року, інформація про що була розміщена на сайті НКРЕКП (http://www.nerc.gov.ua). Так, розмір вартості послуги за березень 2020 року затверджений постановою НКРЕКП № 902 від 29.04.2020 (оприлюднено 30.04.2020), за квітень 2020 року - постановою НКРЕКП № 995 від 27.05.2020 (оприлюднено 27.05.2020), за травень 2020 року - постановою НКРЕКП № 1211 від 24.06.2020 (оприлюднено 24.06.2020).
Актами купівлі-продажу електроенергії за заявлений період, що були підписані сторонами без зауважень, підтверджується, що у березні-травні 2020 року ДП «Гарантований покупець» отримало від позивача 339 588,00 квт./год. електричної енергії, виробленої за «зеленим тарифом», на загальну суму 1 855 793,52 грн.
При цьому, відповідач свої зобов`язання за вказаний період виконав неналежним чином, вартість електричної енергії сплатив частково та несвоєчасно, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Частиною 1  статті 173 Господарського кодексу України  визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1  статті 662 Цивільного кодексу України  визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (частина 1 статті 691 Цивільного кодексу України).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2802 від 13.12.2019 в Порядок купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (нова назва - Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії) внесені зміни, які набрали чинності з 28.12.2019.
Відповідно до п. 10.1 Порядку у новій редакції до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. 
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Згідно з п. 10.4 Порядку в новій редакції після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, акт купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року із визначенням обсягів виробленої позивачем електричної енергії підписаний сторонами 31.03.2020, акт купівлі-продажу електроенергії за квітень 2020 року із визначенням обсягів виробленої позивачем електричної енергії підписаний сторонами 30.04.2020, акт купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року із визначенням обсягів виробленої позивачем електричної енергії підписаний сторонами 31.05.2020.
З огляду на положення п. 10.4 Порядку, Державне підприємтво повинно було здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) у такі строки:
- до  04.05.2020 за березень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у березні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 902);
- до 29.05.2020 за квітень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у квітні 2020 року затверджений постановою НКРЕКП від 27.05.2020 № 995);
- до 26.06.2020  за травень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у травні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1211).
Однак, матеріали справи не містять доказів оплати поставленої електичної енергії як у повному обсязі, так і у встановлені строки.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, а колегією суддів під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за поставлену відповідачу у березні-травні 2020 року електричну енергію, у розмірі 1 694 285,11 грн. Позивач врахував здійснену відповідачем часткову оплату суми боргу до порушення провадження у справі у розмірі 161 508,41 грн. Водночас, позивачем не у повному обсязі враховано здійснену відповідачем оплату за договором, а саме, позивачем залишено поза увагою здійснений відповідачем платіж у розмірі 108 134,23 грн, які були сплачені відповідачем до відкриття провадження у справі у період з 30.06.2020 до 31.07.2020, про що свідчить копія банківської виписки, поданої позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Крім цього, позивачем під час підготовки позову допущено помилку, оскільки ним вказано, що у квітні 2020 року відповідачем здійснено оплату у сумі 34 587,82 грн, натомість банківською випискою підтверджується оплата у розмірі 34 586,82 грн.
Отже, виходячи із встановлених обставин у справі, суд першої інстандії дійшов мотивованого висновку про те, що розмір заборгованості ДП «Гарантований покупець» за надані у березні-травні 2020 року послуги    складає 1 586 149,88 грн, і саме у такому розмірі поданий ТОВ «Солар Інвестмент Груп» підлягає задоволенню. Висновки суду першої інстанції у цій частині є мотивованими. Одночасно, колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Так, колегія суддів не може погодитись з доводами Державного підприємства про те, що строк виконання зобов`язання Відповідача є таким, що не настав, як і з твердженнями відповідача про необхідність підтвердження доказами дати надходження на адресу Державного підприємства актів купівлі-продажу електричної енергії спірних періодів після підписання їх позивачем.
Так, у силу умов договору та Положень порядку, остаточний розрахунок за придбану гарантованим покупцем товарну продукцію здійснюється після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, що в свою чергу, враховуючи наявні у матеріалах справи підписані позивачем та відповідачем акти, а також те, що постановами НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги, свідчить про те, що строк виконання зобов`язання з оплати придбаної продукції на момент звернення з позовом є таким, що настав.
Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача про те, що єдиним способом виконання зобов`язань Державного підприємства за договором від 05.07.2019 №398/01 у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 №856/01/20 є отримання Державним підприємством коштів, необхідних для відшкодування вартості поставленої позивачем електроенергії за «зеленим тарифом» від НЕК «Укренерго». 
Так, умовами укладеного між сторонами договору та положеннями Порядку підтверджується, що саме відповідач взяв на себе зобов`язання купувати усю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату.
При цьому, ані умовами договору, ані положеннями Порядку, ані нормами пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України, статей 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 174, 193, 196 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 625 Цивільного кодексу України не встановлюється, що обов`язок ДП «Гарантований покупець» з оплати вартості купленої у продавця електричної енергії ставиться в залежність від виконання НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань перед ним.
Таким чином, недодержання своїх обов`язків НЕК «Укренерго» не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом.
За викладеного, колегія суддів вважає мотивованою відмову суду у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «НЕК   «Укренерго», у зв`язку з недоведенням ДП «Гарантований покупець» обставин впливу рішення суду у даній справі на права та/або обов`язки ПрАТ «НЕК   «Укренерго».
Щодо тверджень заявника апеляційної скарги про те, що виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років відповідно до п. 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», то колегія суддів їх також вважає необґрунтованими.
Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.
Водночас, на момент розгляду справу жодного нормативного акту щодо відшкодування заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років не прийнято, тож до правовідносин між сторонами мають застосовуватись норми чинного законодавства та договору.
Розглянувши доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021, заслухавши пояснення представників сторін у цій частині, дослідивши докази, проаналізувавши дотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, колегія суддів встановила таке.
30.06.2020 між Адвокатським об`єднанням «Скай Груп» (виконавець) та ТОВ «Солар Інвестмент Груп» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 01-06/20 (далі також - Договір від 30.06.2020) за пунктом 1 якого сторони домовились, що виконавець здійснює надання клієнту оплатної професійної допомоги з усіх питань, які будуть виникати в господарській діяльності клієнта. Надання правової допомоги з конкретних питань здійснюється виконавцем за окремим дорученням клієнта в усній чи письмовій формі.
За пунктом 2 договору від 30.06.2020, виконавець надає клієнту правову допомогу у тому числі шляхом:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності;
складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
представництва інтересів клієнта в судах під час здійснення господарського судочинства, з усім обсягом прав, які буде мати клієнт як учасник судового процесу.
Відповідно до пункту 3 договору від 30.06.2020 при виконанні доручення про надання правової допомоги, виконавець у повному обсязі користується правами, передбаченими статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема:
збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази;
звертатися з адвокатськими запитами;
посвідчувати копії документів у справах, які він веде;
від імені клієнта подавати та отримувати документи та, ознайомлюватись з документами та матеріалами;
підписувати від імені та/або в інтересах клієнта процесуальні та інші юридичні документи.
За пунктом 6 договору від 30.06.2020, розмір гонорару адвоката та порядок цого оплати визначається Додатком №2 до цього договору.
Пунктами 1-4 Додатку №2 до договору від 30.06.2020 сторони погодили, що:
клієнт зобов`язаний сплатити гонорар за роботи з надання правової допомоги, які були виконані виконавцем за дорученням клієнта, а також відшкодувати витрати, понесені виконавцем при виконанні покладеного на нього доручення;
розмір гонорару виконавця становить 5000,00 грн без ПДВ за кожну повну годину роботи виконавця. Під час прийняття доручення до виконання сторони можуть встановити фіксований розмір гонорару за виконання конкретної роботи;
оплата гонорару може здійснюватись в готівковій чи безготівковій формі відповідно до вимог законодавства. Гонорар може виплачуватись авансом чи частками;
клієнт зобовязаний відшкодувати виконавцю всі витрати (судовий збір, мито, плату за нотаріальні дії, витрати збирання доказів, копіювання документів, транспортні витрати та ін.), які були понесені при виконанні доручень клієнта. Клієнт може авансувати витрати виконавця.  
25.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «Скай Груп» (виконавець) та ТОВ «Солар Інвестмент Груп» (клієнт) складено акт приймання-передачі наданих послуг (далі також - акт від 25.02.2021).
Пунктом 1 акту від 25.02.2021 сторони встановили, що в період з 30.06.2020 по 25.01.2021 виконавець відповідно до договору про надання правової допомоги № 01-06/20 від 30.06.2020 здійснював надання правничої допомоги у господарському спорі між клієнтом та ДП «Гарантований покупець». 
За вказаний період часу виконавець виконав, а клієнт прийняв виконання робіт, детальний опис яких викладено нижче:
1. Ознайомлення з первинними документами  щодо відносин між клієнтом та ДП «Гарантований покупець» - 2 години.
2. Підготовка позовної заяви та подання її до Господарського суду міста Києва - 4 години.
3. Усунення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №910/10756/20 - 2 години.
4. Підготовка заяви про збільшення позовних вимог - 4 години.
5. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва в підготовчому засіданні 01.10.2020 у справі №910/10756/20 - 2 години (включаючи час на проїзд).
6. Підготовка та направлення ДП «Гарантований покупець» листа з пропозицією укласти мирову угоду - 1 година.
7. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва в підготовчому засіданні 16.10.2020 у справі №910/10756/20 - 1 година (засідання не відбулось).
8. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва в підготовчому засіданні 10.12.2020 у справі №910/10756/20 - 2 години.
9. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва у судовому засіданні 25.01.2021 у справі №910/10756/20 - 2 години.
10. Підготовка додаткових пояснень у справі №910/10756/20 - 2 години.
11. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва у судовому засіданні 25.02.2021 у справі №910/10756/20 - 2 години.
Загальний обсяг витрачених годин - 24 години.
Пунктом 2 акту від 25.02.2021 сторони погодили, що гонорар виконвця становить 2500,00 грн за кожну годину роботи без ПДВ.
Сторони також встановили, що загальна вартість виконаних робіт під час представництва інтересів клієнта у справі № 910/10756/20 становить 60 000,00 грн. без ПДВ.
Пунктом 3 акту від 25.02.2021 визначено, що вартість виконаних робіт підлягає сплаті протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі робіт.
Згідно з платіжним дорученням №5 від 02.03.2021 ТОВ «Солар Інвестмент Груп» перераховано Адвокатськрому об`єднанню «Скай Груп» 60000,00 грн.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України  суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Об`єднана палата у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 підкреслила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Як убачається із матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача 60  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи ці вимоги, позивач надав договір про надання правової допомоги № 01-06/20 від 30.06.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 25.02.2021, ордер на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Ярошем С. В. серія ВН № 412847 від 01.10.2020, платіжне доручення про оплату послуг правничої допомоги №5 від 02.03.2020 на суму 60 000,00 грн.
Матеріалами справи також підтверджується, що заява про покладення на ДП «Гарантований покупець» судових витрат на професійну правничу допомогу подана заявником з дотриманням строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У свою чергу, відповідач під час розгляду справи місцевим господарським судом у окремій заяві заперечив проти стягнення із нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені позивачем витрати не відповідають принципу розумності, є необґрунтованими та явно завищеними.
Аналогічні заперечення викладені і у апеляційній скарзі ДП «Гарантований покупець».
Суд першої інстанції, дотримуючись критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатським об`єднанням та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг дійшов висновку про можливість відшкодування відповідачем позивачу судових витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.
Надаючи оцінку доводам ДП «Гарантований покупець» та правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судом додаткового рішення, колегія суддів погоджується з наявністю підстав для зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 20000,00 грн, виходячи з наступного розрахунку:
ознайомлення з первинними документами  щодо відносин між клієнтом та ДП «Гарантований покупець» - 2 години, 5000,00 грн (п.1 акту). Колегія суддів зазначає, що спір у справі не є складним, стосується договірних відносин за Типовим для такого виду відносин договором, тому, враховуючи що обсяг таких документів не є значним - до позову додано копії договору з кількома додатковими угодами невеликими за змістом, 3 акти приймання-передачі наданих послуг, декілька актів звірки взаєморозрахунків та банківську виписку, то обсяг часу на рівні 2-х годин, встановлений у акті, на переконання колегія суддів є завищеним. Оптимальним, для такого ознайомлення є 1 година (60 хвилин) часу;
підготовка позовної заяви та подання її до Господарського суду міста Києва - 4 години, 10000,00 (п. 2 акту). Колегія суддів враховує, що категорія спору не є складною, а обсяг первинних документів, як і інформації, необхідної для обгрунтування позовних вимог та норм матеріального права, якими унормовано спірні правовідносини сторін не є значними за обсягом. Крім цього, обсяг позовної заяви складає 4 сторінки, до задоволення заявлено лише одну вимогу - про стягнення суми основного боргу, що не потребує здійснення жодних розрахунків крім додавання загальної вартості поставленої протягом 3х місяців електроенергії та віднімання сум здійснених відповідачем оплат. У зв`язку з чим, на думку колегії суддів, обгрутованим для такого виду правової допомоги є час на рівні 2 годин (120 хвилин);
підготовка та направлення ДП «Гарантований покупець» листа з пропозицією укласти мирову угоду - 30 хв. година, 1250,00 грн (п.п. 3, 4,  акту);
усунення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №910/10756/20 - 2 години, 5000,00 грн, підготовка заяви про збільшення позовних вимог - 4 години, 10000,00 грн, а також На думку колегії суддів, у цій частині понесені витрати, не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача. Так, витрати щодо усунення недоліків позовної заяви (2 години часу), є наслідком неякісно наданих послуг під час підготовки позовної заяви. Заява про збільшення розміру позовних вимог (4 години), хоча і долучена до матеріалів справи, однак судом не роглядалась у зв`язку з недотриманням позивачем вимог Господарського процесуального кодексу України щодо неможливості одночасної зміни предмету та підставу позовних вимог. 
представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва у справі №910/10756/20 в підготовчому засіданні 01.10.2020, включаючи час на проїзд - 2 години, 5000,00 грн,  в підготовчому засіданні 16.10.2020 - 1 година, 2500,00 грн (засідання не відбулось), в підготовчому засіданні 10.12.2020 включаючи час на проїзд - 2 години, 5000,00 грн, у судовому засіданні 25.01.2021 включаючи час на проїзд - 2 години, 5000,00 грн, у судовому засіданні 25.02.2021, включаючи час на проїзд - 2 години, 5000,00 грн (п.5, 7, 8, 9, 11 акту).
Матеріалами справи підтверджується, що:
ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2020, розгляд справи призначено на 01.10.2020 на 11:50. Відповідно до протоколу судового засідання від 01.10.2020 останнє тривало 9 хвилин, з 11:54 до 12:03. Тобто з часом очікування - 13 хвилин. Розгляд справи відкладено на 16.10.2020;
відповідно до довідки Господарського суду міста Києва від 16.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді-доповідача на лікарняному. Одночасно, судове засідання призначено на 10.12.2020 на 12:00;
відповідно до протоколу судового засідання від 10.12.2020 останнє тривало 11 хвилин, з 11:57 до 12:08. Розгляд справи відкладено на 25.01.2021 на 11:00;
відповідно до протоколу судового засідання від 25.01.2021 останнє тривало 28 хвилин, з 11:03 до 11:31. Тобто з часом очікування - 31 хвилина. Розгляд справи відкладено на 25.02.2021 на 12:50;
відповідно до протоколу судового засідання від 25.02.2021 останнє тривало 14 хвилин, з 12:53 до 13:07. Тобто, з часом очікування 17 хвилин. Оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Тобто, у сукупості, протягом 4х судових засідань, адвокатом витрачено часу на представництво інтересів клієнта - 72 хвилини.
Що стосується зазначеного адвокатом часу на дорогу.
Так, у частині першій  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду від 25.05.2021 у справі №910/10756/20, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.
Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття в судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.
З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
За викладеного, враховуючи віддаленість суду від місцезнаходження адвокатського об`єднання, колегія суддів вважає достатнім для прибуття у судове засідання час у 45 хвилин. Оскільки у судове засідання адвокат прибував 5 разів, то, відповідно, часу ним було витрачено 225 хвилин. 
Пунктом 10 акту також встановлено надання послуг адвокатом з підготовки додаткових пояснень у справі №910/10756/20 - 2 години, 5000,00 грн. На думку колегії суддів, оскільки такі пояснення за своєю суттю стосуються лише уточнення позовних вимог, зокрема кількісного їх вираження, що не потребує здійснення значних за обсягом дій, а обсяг поянень не є значним, обгрунтованим є витрачання часу адвокатом на рівні 35 хвилин.
Отже, у сукупності адвокатом надано послуг з надання правничої допомоги - 543 хвилин, що складає 9,05 год. Враховую погоджений сторонами розмір гонорару на рівні 2500,00 грн за годину, то обгрунтованим, таким, що відповідає критеріям розумності та співмірності є  розмір витрат на адвоката на рівні 22500,00 грн.
Одночасно, за приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то оскільки заявлено до стягнення було 1694285,11 грн, з яких судом задоволено 1586149,88 грн, то позивачеві підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені ним витрати на адвоката у розмірі 21063,90 грн (1586149,88*22500,00/1694285,11), тобто 8 годин та 43 хв. роботи.
Відтак, оскільки сторони в укладеному договорі про надання правової допомоги № 01-06/20 від 30.06.2020 та акті наданих послуг від 25.02.2021 погодили оплату таких послуг за кожну повну годину роботи адвоката, то, з урахуванням предмета спору, обсягу зібраних доказів, тривалості судових засідань, змісту поданих заяв по суті, заяв з процесуальних питань та клопотань, а також необхідного часу для їх складання, фактичного обсягу послуг, поведінки сторін, а також враховуючи межі перегляду рішення суду, керуючись частинами 5,6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, висновки суду першої інстанції про часткове покладення на позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги, у розмірі 20000,00 грн, є неспростованими.
Доводи апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» цих висновків також не спростовують. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що під час ухвалення додаткового рішення у справі суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування, як і для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 - відсутні.
За результатами здійсненого колегією суддів апеляційного розгляду справи, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд, розглядаючи справу по суті заявлених вимог, повно та всебічно дослідив матеріали справи та доводи сторін, застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права, якими врегульовано ці правовідносини, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду. Підстави для його скасування - відсутні.
У зв`язку з чим, апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 - задоволенню не підлягає.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює оскаржуваних відповідачем рішень та не ухвалює нових, судові витрати покладаються судом на ДП «Гарантований покупець».
Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 у справі №910/10756/20 - без змін.
2.          Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/10756/20 - без змін.
3.          Матеріали справи повернути до  Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Поляк 

Судді                                                                                          Л.В. Кропивна

                                                                                          В.В. Шапран