ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р.	Справа № 440/1141/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава,  по справі № 440/1141/21
          за позовом          Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"  
          до          Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" ,          Державної служби геології та надр України                  
          про визнання протиправними та скасування повідомлень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України, Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України, в якій просив суд:
1) визнати протиправними і скасувати винесені Державною службою геології та надр України:
- Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору (Василівська ділянка) № 19160/01/11-20 від 17 грудня 2020 року, яким Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повідомлено про розмір збору за продовження строку дії спеціального дозволу в сумі 15 075 026 грн;
- Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору (Заруденська ділянка) № 19162/01/11-20 від 17 грудня 2020 року, яким Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повідомлено про розмір збору за продовження строку дії спеціального дозволу в сумі 51 949 500 грн;
- Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору (Харченківська ділянка) № 19159/01/11-20 від 17 грудня 2020 року, яким Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повідомлено про розмір збору за продовження строку дії спеціального дозволу в сумі 60 564 000 грн;
- Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору (Мануйлівське родовище) № 19161/01/11-20 від 17 грудня 2020 року, яким Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повідомлено про розмір збору за продовження строку дії спеціального дозволу в сумі 19 839 645 грн;
- Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору (Броварківська ділянка) № 19212/01/11-20 від 18 грудня 2020 року, яким Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повідомлено про розмір збору за продовження строку дії спеціального дозволу в сумі 62 173 035 грн.
2) визнати протиправними і скасувати виготовлені Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України":
- Інформаційний звіт № 07/307-3955 по визнанню розміру збору за продовження строку дії спеціального дозволу № 2659 від 20 грудня 2004 року з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку залізистих кварцитів Василівської ділянки у Полтавській області;
- Інформаційний звіт № 07/307-3954 по визнанню розміру збору за продовження строку дії спеціального дозволу № 2660 від 20 грудня 2004 року з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку залізистих кварцитів Заруденської ділянки у Полтавській області;
- Інформаційний звіт № 07/307-3956 по визнанню розміру збору за продовження строку дії спеціального дозволу № 2661 від 20 грудня 2004 року з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку залізистих кварцитів Броварківської ділянки у Полтавській області;
- Інформаційний звіт № 07/307-3957 по визнанню розміру збору за продовження строку дії спеціального дозволу № 2681 від 28 грудня 2004 року з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку залізистих кварцитів Харченківської ділянки у Полтавській області;
- Інформаційний звіт № 07/307-3958 по визнанню розміру збору за продовження строку дії спеціального дозволу № 2682 від 28 грудня 2004 року з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку залізистих кварцитів Мануйлівського родовища.
3) зобов`язати Державне науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України" здійснити обрахунок збору за продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами № 2659 від 20 грудня 2004 року Василівська ділянка залізистих кварцитів, № 2682 від 28 грудня 2004 року Мануйлівське родовище залізистих кварцитів, № 2681 від 28 грудня 2004 року Харченківська ділянка залізистих кварцитів, № 2661 від 20 грудня 2004 року Броварківська ділянка залізистих кварцитів, № 2660 від 20 грудня 2004 року Заруденська ділянка залізистих кварцитів, у відповідності до положень пункту 14 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, Додатку 2 до цього порядку, а саме, здійснити обрахунок такого збору на дату звернення ПрАТ "Полтавський ГЗК" із заявами про продовження строку спеціальних дозволів на користування надрами (грудень 2017 року).
4) зобов`язати Державну службу геології та надр України видати повідомлення про встановлення розміру збору за продовження строків користування надрами на підставі обрахованих Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України" з урахуванням вимог пункту 14 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами до Додатку 2 до Порядку розмірів такого збору.
18 лютого 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову, шляхом заборони Державній службі геології та надр України вчиняти дії щодо відміни рішення про продовження дії спеціальних дозволів на користування надрами, оформленого Наказом № 400 від 11 вересня 2020 року, через несплату збору за продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, шляхом видачі наказу про його відміну чи скасування.
В обгрунтування заяви позивач зазначив, що наразі існує небезпека вчинення Державною службою геології та надр України дій спрямованих на скасування Наказу № 400 від 11 вересня 2020 року, яким Приватному акціонерному товариству "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" продовжено строк дії спеціальних дозволів на користування надрами. Крім того, у разі прийняття Держгеонадрами наказу про відміну рішення про продовження дії спеціальних дозволів на користування надрами, позивач, навіть у разі задоволення позову, змушений буде звертатися до суду із позовом про визнання протиправним і скасування нового наказу.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. 
Вжито заходи забезпечення адміністративного позову.
До набрання законної сили судовим рішенням у справі № 440/1141/21 заборонено Державній службі геології та надр України вчиняти дії щодо відміни рішення про продовження дії спеціальних дозволів на користування надрами, оформленого Наказом № 400 від 11 вересня 2020 року, через несплату збору за продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, шляхом видачі наказу про його відміну чи скасування.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції відповідач, Державна служба геології та надр України, подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, наголошуючи, зокрема, на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем до суду надано належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам, та охоронюваним законом інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, а також необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту таких прав, свобод та охоронюваних законом інтересів у майбутньому, в разі не вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З положень даної статті вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.
Колегія суддів при вирішенні даного питання спору враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 28 березня 2020 року у справі №800/521/17 (провадження 11-114заі18), а саме: «позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин».
Тобто, сама лише незгода позивача із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу на та, що доводи позивача зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень та становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, а позивачем не надано належних та достатніх доказів, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Інші доводи заяви ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для забезпечення позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України  задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі                         № 440/1141/21  скасувати.
Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову у справі                         № 440/1141/21.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  01.07.2021 року