УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/2898/20
адміністративне провадження № К/9901/32282/21  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС у Миколаївській області) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року у справі №  400/2898/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія - Граніт» (далі -ТОВ «Софія - Граніт») до ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Софія-Граніт» звернулося до суду з позов, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2020 року №  00004920508, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 227859,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, адміністративний позов задоволено повністю, вирішено питання про розподіл судових витрат.

28 серпня 2021 року через засоби поштового зв`язку ГУ ДПС у Миколаївській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги визначені у статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України зміст касаційної скарги має містити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 328 цього Кодексу, на якій (яких) вона подається. 

Абзацом першим частини четвертої статті 328 КАС України визначені підстави касаційного оскарження рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанов суду апеляційної інстанції.

Відповідно до цієї норми підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Законодавець визначив, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 КАС України). 

Порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для касаційного перегляду справи і мати наслідком скасування судових рішень, визначені частинами другою та третьою статті 353 цього Кодексу.

Скаржник у касаційній скарзі вказав, що касаційна скарга подається на підставі пункту  1 частини четвертої статті 328 КАС України (оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 2а-4259/12/1070; від 23 січня 2018 року у справі № 2а-1870/5800/12; від 28  травня 2020 року у справі № 826/15364/17; від 31 березня 2020 року у справі №  804/16516/15; від 14 лютого 2020 року у справі № 804/249/16; від 1 лютого 2021 року у справі №  826/12509/18; від 2 лютого 2021 року у справі № 826/13307/17; від 16 червня 2020 року у справі № 400/987/19; від 10 квітня 2020 року у справі № 816/4409/15; від 31 березня 2020 року у справі № 804/16516/15; від 16 квітня 2020 року у справі №  826/7760/15, а також у справах № 821/1077/17; № 816/1422/17).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах, (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга), мають бути подібними. 

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У вищезазначених постановах висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються оцінки доказів та встановлення обставин щодо реальності (нереальності) господарських операцій. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог частини четвертої  статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України обов`язкові підстави касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021  року у справі №  400/2898/20 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Є.А. Усенко