ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3103/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 р. (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/3103/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ) про «визнання протиправними дій, які виразилися у перерахунку пенсії на 60%  від розміру заробітної плати, обмеженні її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, і які оформлені рішенням №  912430153154 від 30.10.2020 р.»; зобов`язання  здійснити з 01.10.20202 р. перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, вказаної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 р. № 21-317вих20, без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на 60% від розміру заробітної плати, обмеження її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, і які оформлені рішенням № 912430153154 від 30.10.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, вказаної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 за № 21-317вих20, без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років.
          В апеляційній  скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апелянт вказує, що вимоги позивача про перерахунок пенсії  в розмірі 90% заробітної плати  ґрунтуються на законі, який втратив чинність та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про прокуратуру» встановлює, що розмір пенсії за вислугу років складає 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, тому при перерахунку пенсії відповідачем застосовано саме такий відсотковий розмір до пенсії позивача.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.
22.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, додавши до цієї заяви довідку Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 року № 21-317вих 20.
30.10.2020 року рішенням №912430153154 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії позивачу у розмірі 60% від заробітної плати, вказаної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 року № 21-317вих20, з обмеженням виплати десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.
02.02.2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила роз`яснити щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 60% від заробітної плати, з обмеженням виплати десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, та просила здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, вказаної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 року № 21-317вих20, без обмеження пенсії максимальним розміром.
17 лютого 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 4819-3289/Х-01/8-0400/21 повідомило позивача, що згідно з наданою довідкою про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, зроблено відповідний перерахунок пенсії. З 01.10.2020 основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 38403,54 грн. (64005,90 грн. - заробітна плата х 60%), який обмежено максимальним розміром пенсії - 17120,00 грн. З 01.12.2020 основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 38403,54 грн., максимальний розмір пенсії складає 17690,00 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач, з огляду на Рішення Конституційного Суду України  від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та № 6-р/2020 від 26.03.2020,  має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень ч. 20   ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Суд першої інстанції вважав, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність,   набрали чинності після призначення пенсії позивачу і не можуть застосовуватися до нього відповідно до   ст. 58 Конституції України.
Також суд першої інстанції вказав, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч. 1   ст. 58 Конституції України, тому визнав безпідставним  застосування до правовідносин норм   Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, оскільки вказаний   закон   поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього   Закону   з дати набрання ним чинності.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач з 06.04.2011 р. отримує пенсію за вислугу років, призначену за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, в  розмірі 90% заробітної плати.
22.10.2020 р. позивач звернулась через портал електронних послуг  до відповідача із заявою про перерахунок пенсії  на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 р. № 21-317 вих-20 (а.с. 16).
Відповідачем  рішенням № 912430153154 від 30.10.2020 р. проведено  перерахунок пенсії із розрахунку 60% від заробітку, та застосовано обмеження максимального розміру пенсії (а.с. 17). 
Листом ГУ ПФУ  від 17.02.2021 р.  № 4819-3289/Х-01/8-0400/21 повідомлено позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії згідно з довідкою Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2020 р. № 21-137 вих-20 у розмірі 90% від вказаної в довідці суми без обмеження граничного розміру у сумі 17 120 грн., а з 01.12.2020 р. – 17 690,00 грн., оскільки це суперечить вимогам статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 18).
          Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною першою  статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ  (далі - Закон №1789-ХІІ), частина перша якої (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам визначались частиною сімнадцятою цієї статті, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VІ  (далі -  Закон №3668-VI) визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру»,  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до пункту 2  розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI  обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).
Якщо внаслідок прийняття цього  Закону  розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
15.07.2015 р. набрав чинності  Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII  (далі - Закон №1697-VII).
За змістом частин першої - третьої  статті 81 Закону №1697-VII  заробітна плата прокурора регулюється цим  Законом  та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.
Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
За змістом пункту 1 частини четвертої статті 81 Закону №1697-VII посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України від 26.03.2020 р. № 6-р/2020 (справа 1-223/2018(2840/18))   визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення пункту 26  розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення  статті 81 Закону №1697-VІІ  зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини цього  Рішення  передбачено, що положення пункту 26  розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення  статті 81 Закону №1697-VІІ  зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 р. №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»  день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".
Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 р. № 414 11 вересня 2020 року визначено днем початку роботи обласних прокуратур, у тому числі Запорізької обласної прокуратури.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»  затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур.
Порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури урегульовано  статтею 86 Закону №1697-VII, відповідно до частини другої якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Як визначено у абзаці шостому частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідачем на підставі рішення № 912430153154 від 30.10.2020 р. здійснено перерахунок пенсії позивача  із розрахунку 60% від заробітку. 
Таким чином, спірним в цій справі є питання відсоткового розміру пенсії за вислугу років, призначеної позивачу на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, при перерахунку на підставі частини двадцятої статті 86 Закону  № 1697-VII, а також обмеження пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
Суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність визначення позивачу  розміру пенсії за вислугу років під час проведення перерахунку пенсії із розрахунку 60% заробітної плати  та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії  в розмірі   90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Дніпропетровської  обласної прокуратури № 21-317вих20 від 19.10.2020 р.
Суд звертає увагу, що такий відсоток розміру пенсії за вислугу років від заробітної плати  (90%) позивачу було призначено у 2011 році  відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, який на час здійснення перерахунку у 2020 році втратив чинність.
Частиною другою статті 86 чинного Закону № 1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. 
Вище зазначалось, що Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України від 26.03.2020 р. № 6-р/2020 (справа 1-223/2018(2840/18)) визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення  пункту 26  розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення  статті 81  Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, положення  пункту 26  розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення  статті 81  Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Як зазначено вище, чинними на час проведення позивачу перерахунку пенсії,  приписами  частин першої – третьої статті 81 Закону № 1697-VII в редакції Закону  України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»    (далі - Закон № 113-IX), який набрав чинності 25.09.2019 р.,   визначено складові заробітної плати прокурорів, якими є посадовий оклад, премії та надбавки за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством, а також базовий розмір посадового окладу прокурора окружної прокуратури - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а частиною четвертою цієї правової норми передбачено застосування коефіцієнту 1,2 при визначенні посадових окладів прокурора обласної прокуратури відносно  посадового окладу прокурора окружної прокуратури. 
Тоді як частиною першою статті 49 Закону  №1789-ХІІ, яка регулювала питання матеріального забезпечення прокурорів до 15.12.2015 р., передбачалось, що заробітна  плата прокурорів і слідчих прокуратури складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових   обов`язків,  а  так  само  закріплення  кваліфікованих 
кадрів.  Надбавки  за  вислугу  років  встановлюються  також іншим працівникам  прокуратури  (спеціалістам,  службовцям, робітникам). Розміри  посадових  окладів,  надбавок  за  класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Законом №1789-ХІІ   розмір пенсії за вислугу років визначався у відсотках (80 відсотків і більше), виходячи із суми  місячної (чинної) заробітної плати, розмір складових якої (посадового окладу, надбавок за класні чини та вислугу років) затверджувались Кабінетом Міністрів України, а за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, (частина перша статті 50-1),  на відміну від положень  Закону № 1697-VІІ, який передбачає  інші базові показники заробітної плати прокурора (посадовий оклад, премії, надбавки за  вислугу років,  виконання обов`язків на адміністративній посаді та інші виплати, передбачені законодавством), розмір якої  визначається  з посадового окладу прокурора обласної  прокуратури (як в цьому випадку) - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, збільшених на коефіцієнт 1,2, а також інший розмір пенсії за вислугу років - 60% від заробітної плати прокурора.
За встановленими судом обставинами справи позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Враховуючи, що позивачу перерахунок пенсії проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ, виходячи із розміру та складових  заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, визначених на підставі статті 81 цього Закону, то й розмір пенсії має визначатися на підставі приписів  статті 86 Закону № 1697-VІІ, а саме частини другої, за якою розмір пенсії цієї категорії осіб має складати 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Суд звертає увагу, що позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду з питання перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії працівників вказувала, що має право на перерахунок пенсії через встановлення саме Законом № 1697-VІІ нових розмірів заробітної плати прокурорів, тобто вважала, що до правовідносин  щодо перерахунку пенсії мають застосовувати приписи Закону № 1697-VІІ, а отже погодилась із необхідністю перерахунку пенсії саме за нормами Закону № 1697-VІІ.
Разом з тим, заперечуючи застосування при перерахунку пенсії частини другої статті 86 цього Закону № 1697-VІІ, позивач діє непослідовно, адже не враховує, що у питанні перерахунку раніше призначеної пенсії мають застосовуватися норми чинного  закону, а не  вибірково норми  різних законів за його бажанням.
Окрім того, у  Рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 Конституційний Суд України  зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той  закон  або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на  законі, який втратив чинність.
Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами цієї справи і наявними у ній доказами, суд дійшов висновку про те, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).
Відповідно, рішення відповідача стосовно перерахунку пенсії позивача у цій справі ґрунтуються на положеннях чинного на момент виникнення та реалізації права на такий перерахунок  закону, відступ від якого напряму б суперечив частині другій  статті 19 Конституції України.
Відтак, суд доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, яким підтримано позицію позивача, та, відповідно, про правомірність рішення відповідача про визначення розміру пенсії позивача в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд вважає за необхідне зазначити,  що визначення розміру пенсії позивача на підставі норм Закону № 1697-VІІ  (60%) не призводить до порушення  гарантованих статтею 22 Конституції України права позивача, оскільки розмір  пенсії, на який має право позивач, за нормами   Закону № 1697-VІІ, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень  Закону № 1789-ХІІ.
Також суд визнає безпідставним посилання позивача на те, що при перерахунку пенсії має застосовуватися відсоткова величина  визначення розміру пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення, тобто 90%, без обмеження граничним розміром, із посиланням на правові позиції Верховного Суду України  у постановах від 10.12.2013 р. в справах №21-348а/13, № 21-420а/13, від 06.10.2015 р. в справі № 21-2432/15, постанові Верховного Суду від 04.02.2019 р. в справі № 240/5401/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. в справі №  360/1428/17.
Висновки, викладені у приведених судових рішеннях судів касаційної інстанції, стосувались правовідносин, які виникли внаслідок зміни відсоткового розміру пенсій, призначених на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ), тобто не є подібними правовідносинам, що розглядаються зараз. При цьому суд вказує, що правовідносини стосовно перерахунку пенсій із зменшенням відсоткового розміру регулювались одним законом (№ 2262-ХІІ), в якій законодавцем вносились відповідні зміни. В цьому ж випадку зміна відсоткового розміру пенсії відбулась внаслідок прийняття нового закону, який, доречи, по-іншому визначає не тільки відсотковий розмір пенсії, а й інші умови матеріального забезпечення прокурорських працівників.
Суд вважає неможливим при вирішенні спірних правовідносин  застосовувати за вибором конкретної особи норми двох різних  законів, один з яких  (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) – новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії.
Щодо обмеження  пенсії максимальним розміром суд зазначає наступне.
На момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії та на час здійснення такого перерахунку чинна редакція частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону №1697-VII  передбачала, що максимальний розмір пенсії прокурорських працівників не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Ці положення закону не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають  Конституції України,  (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
Із врахуванням вищенаведеного суд доходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 р. в справі №704/87/17, від 03.04.2018 р. в справі №361/4922/17, від 15.05.2019 р. в справі №554/4191/17,  від 21.05.2020 р. в справі №554/10510/16-а.
Доводи позивача, підтримані судом першої інстанції, про те, що пенсія за вислугу років призначена позивачу до 01.01.2016 р., а тому на позивача не поширюються обмеження максимального розміру пенсійної виплати, ґрунтуються на тому, що положення про встановлення тимчасового обмеження на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн. визначено  Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон № 911-VIII)   та  Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон № 1774-VIII),  а  п. 1 та п. 2 Прикінцевих положень Закону  України №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року визначено, що цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року та дія положень цього  Закону  щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року. Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих положень Закону  України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII  цей Закон набирає чинності з 01 січня 2017 року.
Тобто, суд першої інстанції вважав, що  законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.
Суд визнає помилковими висновки про непоширення на позивача обмеження максимального розміру пенсійної виплати  з наступних підстав.
Пункт 2  розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 911-VIІІ, як й пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1774-VIII  не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.01.2016 р. пенсія не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), як й 
Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений  законом, законодавцем не передбачено.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 р. у справі №580/234/19, від 17.09.2020 р. у справі №826/11471/18, від 24.09.2020 р. у справі №640/5854/19.
У постанові від 10.12.2020 р. у справі №580/492/19 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI  в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений  Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного  Закону  обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини першої  статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI  вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності  Закону №3668-VI  та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним  Законом  він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону №3668-VI).
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим  Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Хоча в цій справі суд першої інстанції послався на неможливість застосування обмеження максимального розміру пенсії, передбачено іншими законами, проте оскільки законодавцем застосовано аналогічний підхід до питання обмеження максимального розміру пенсії в усіх приведених законах, суд вважає за можливе врахувати при вирішенні цієї справи приведений вище правовий висновок Верховного Суду. 
За обставин цієї справи перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її перерахунку в період дії норм права, які передбачають застосування обмеження, тому до регулювання цих правовідносин слід застосовувати положення таких норм, яка встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, саме з дати проведення такого перерахунку.
Зазначені положення  Закону №3668-VI  та абзацу шостого частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону №1697-VII  неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 27.01.2021 у справі №344/1326/17, від 29.01.2021 у справі №646/6177/17.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що  не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 р.  в справі № 160/3103/21 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 р.  в справі № 160/3103/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити в справі № 160/3103/21 нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії  відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18.08.2021 р.  та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом. 
          Повне судове рішення складено 18.08.2021 р. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко