ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2021 р.                                Справа № 910/19048/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар                       Місюк О.П.
за участю 
представників:            позивача - не з`явилися
                                    відповідача - Сімчук І.А.
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 (повне рішення складено 18.06.2021)
у справі №910/19048/20 (суддя - Лиськов М.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення збитків.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 2690128,00 грн збитків у зв`язку з невиконання умов договору про надання послуг №ПЗ/Т-191263/НЮ від 11.11.2019.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що за час проведення ремонтних робіт по договору їх вартість зросла за рахунок вартості відсутніх частин та деталей на обладнання, необхідних для капітального ремонту, та фактично Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" зазнало з вини відповідача збитки у розмірі 80000,00 Євро, що на дату складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ становить 2690128,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 відкрито провадження у справі №910/19048/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 (повне рішення складено 18.06.2021) у справі №910/19048/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а також тим, що рішення ухвалено за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
На переконання скаржника, позивачем на надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення збитків та здійснення додаткових витрат на придбання деталей, які б відповідали вимогам, що ставляться до первинних документів.
Тому Акціонерне товариство "Українська залізниця" вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про доведення позивачем реальних збитків, як умови настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
Також у тексті апеляційної скарги відповідачем викладено клопотання про долучення до матеріалів справи у якості доказів копії листа №НЗІ-08/551 від 26.04.2021, доказів його направлення та відповіді АСО "ДТС Шубін" від 09.06.2021 з перекладом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/19048/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19048/20, призначено її до розгляду на 10.08.2021, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.
Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" у встановлений процесуальний строк не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3371/21 від 09.08.2021 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/19048/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 апеляційну скаргу у справі №910/19048/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У судове засідання 10.08.2021 з`явився представник відповідача. Натомість, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Доказів поважності причин відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" суду не надано.
Також у матеріалах справи відсутні і докази про те, що представник позивача був позбавлений можливості через будь-які перешкоди, у тому числі спричинені карантинними обмеженнями, бути присутнім у судовому засіданні.
Апеляційний суд зазначає, що згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Разом з цим, як було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" належним чином повідомлено про розгляд справи та, у свою чергу, не повідомило суд про причини неявки у судове засідання уповноваженого представника. Отже, неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.
Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи у якості доказів копії листа №НЗІ-08/551 від 26.04.2021, доказів його направлення та відповіді АСО "ДТС Шубін" від 09.06.2021 з перекладом та просив його задовольнити.
Апеляційний суд, проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи доказів з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 80 ГПК України).
Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).
Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи. (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18, 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012 та 16.07.2020 у справі №908/2828/19).
Як убачається зі змісту клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про долучення до матеріалів справи доказів, воно мотивовано тим, що такі документи не були подані раніше, оскільки не існували станом на час подання відзиву на позов.
Разом з цим, долучена до апеляційної скарги копія відповіді АСО "ДТС Шубін" від 09.06.2021 на лист відповідача №НЗІ-08/551 від 26.04.2021 хоч і датована 09.06.2021, тобто днем ухвалення оскаржуваного рішення, однак очевидно, що вказана відповідь отримана відповідачем пізніше. Відтак, оцінка вказаному доказу під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом не надається, так як наведені у ньому обставини не були відомі суду та учасникам справи на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а тому не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на положення ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України та зазначає, що відповідач для отримання додаткових доказів звернувся до АСО "ДТС Шубін" ще 26.04.2021, тобто під час розгляду справи у суді першої інстанції. Натомість, скаржник не повідомив суд першої інстанції про неможливість подання відповіді на вказаний лист у встановлений законом строк з об`єктивних причин для існування можливості встановлення судом додаткового строку для подання доказу.
За вказаних обставин, оскільки долучені відповідачем докази подані з порушення встановленого процесуального строку, а Акціонерним товариством "Українська залізниця" належним чином не обґрунтовано неможливість їх подання до суду першої інстанції з зазначенням причин, що об`єктивно не залежали від нього, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Після розгляду судом вищевказаного клопотання представником відповідача у судовому засіданні надано пояснення по суті поданої апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" (виконавець) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) за результатами відкритих торгів було укладено договір №ПЗ/Т-191263/НЮ про надання послуг з капітального ремонту обладнання рейкових автобусів PESA.
Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з капітального ремонту обладнання рейкових автобусів PESA, переданого замовником виконавцю, згідно правил ремонту.
Згідно з п. 5.6 договору обладнання рейкового автобуса PESA, що направляється замовником для надання послуг з капітального ремонту, повинно бути укомплектоване всіма частинами та деталями, передбаченими конструкторською документацією на них.
Відповідач передав для здійснення ремонту позивачу за актами прийому-передачі наступне обладнання:
- 28.11.2019 передано привідний тяговий агрегат типу PESA PACK (двигун MAN № 41727610392756 ) рейкового автобуса типу 630М-002;
- 11.12.2019 передано силову установку PESA PACK (двигун MAN № 21337182983724 ) рейкового автобусу типу 620М-008;
- 13.12.2019 передано приводний тяговий агрегат типу PESA PACK (двигун MAN № 41727592612756 ) рейкового автобусу типу 630М-002.
На підставі попереднього огляду силових установок було встановлено, що об`єкти капітального ремонту, надані замовником, не були повністю укомплектовані всіма відповідними частинами та деталями, що підтверджується актами огляду силової установки PESA PACK рейкового автобуса, підписаними представниками сторін. При складані актів прийому-передачі вказаного обладнання було встановлено недоліки. В актах прийому-передачі усіх трьох одиниць обладнання вказано, що остаточна комплектність, стан вузлів та агрегатів приводного тягового агрегату буде встановлено при їх демонтажі та проведенні ремонту.
За твердженнями позивача, після демонтажу отриманого обладнання було встановлено, що передане Акціонерним товариством "Українська залізниця" обладнання не відповідає умовам передачі обладнання, встановленим п. 5.6 договору, а саме обладнання рейкового автобуса PESA, що направляється замовником для надання послуг з капітального ремонту, повинно бути укомплектоване всіма частинами та деталями, передбаченими конструкторською документацією на них. Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" встановлено відсутність низки частин та деталей, що унеможливило проведення відповідних ремонтних робіт.
Позивач неодноразово звертався до Акціонерного товариства "Українська залізниця" з проханням поставити відсутні частини та деталі обладнання, необхідні для капітального ремонту, у зв`язку з тим, що відсутність вказаних запчастин призведе до збільшення вартості робіт. Звернення до замовника послуг підтверджуються відповідними листами №№28/11/19-02 від 28.11.2019, 091219-02 від 19.12.2019, 091219-01 від 09.12.2019, 21/01 від 21.01.2020, 05/03 від 05.03.2020 та 15/05 від 15.05.2020.
Водночас, як вказує позивач, станом на момент звернення до суду відповіді на вказані листи не отримані та відсутнє обладнання так і не було передано від замовника.
У зв`язку з необхідністю подальшого виконання умов укладеного договору та у зв`язку з відсутністю низки частин та деталей Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Песа Укрсервіс», що є офіційним представником компанії PESA на території України. 15.10.2019 позивачем було отримано лист №18/1 про те що, на території України капітальний ремонт технічно неможливий у зв`язку з відсутністю необхідного обладнання. Натомість, капітальний ремонт силових агрегатів PESA PACK PA 620m можливий на території заводу виробника Pesa Bydgoszcz у республіці Польща або Voith Germany.
З огляду на викладене, позивачем для виконання робіт було обрано авторизований сервіс обслуговування "ДТС Шубін" у республіці Польща. У березні 2020 року позивачем було отримано від АСО "ДТС Шубін" лист про те, що у ході перевірки і ремонту 5 блоків живлення виявлено дефекти на головних передачах, ремонт яких технічно неможливий, та перелічені у листі частини не входять в стандартний діапазон ремонту, а час очікування на нові частини становить від 2 до 6,5 місяців.
Листом від 05.03.2020 року за №05/03 відповідача було сповіщено про неможливість ремонту відповідних вузлів і агрегатів та необхідність заміни вказаних запчастин на нові. До листа було додано відповідні фотодокази та розрахунок вартості відповідних робіт. Позивач також зазначив, що у зв`язку з коливанням курсу Євро (запчастини купувались виключно в Євро, оскільки були придбані у європейських виробників), підприємство опинилось у важкому фінансовому становищі, об`єм робіт вийшов за стандартний діапазон капітального ремонту обладнання рейкових автобусів PESA. Окрім відсутніх вузлів та агрегатів, які для ремонту були придбані позивачем, останній зобов`язаний сплатити вартість нових запчастин, що не підлягають відновленню. Станом на вересень 2020 року сума перевищення вартості послуг з урахуванням вартості відсутніх та нових запчастин склала 230400,00 Євро, що за курсом НБУ на 04.09.2020 року складає 7540992,00 грн без ПДВ. Також до витрат позивача додатково додається ПДВ у розмірі 20% та держмито у розмірі 10%, що сплачується від вартості робіт при ввезені готового обладнання на митну територію України. У зв`язку зі значним подорожчанням вартості послуг за вказаним договором, відповідачу також запропоновано розглянути питання укладення додаткового договору на виконання непередбачених вищенаведеним договором робіт та послуг.
На підставі вищезгаданих листів Акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято рішення про продовження терміну дії договору до 31.12.2020, але не вирішено питання з приводу постачання відсутніх комплектуючих та компенсації понесених витрат.
Станом на дату подання позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" виконало свої зобов`язання за договором частково та передало відповідачу відремонтовану одну одиницю силової установки PESA PACK (двигун MAN № 21337182983724 ) рейкового автобусу типу 620М-008, про що сторонами підписано відповідний акт прийому-передачі наданих послуг.
Наведені обставини зумовили звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" з позовом до суду. Позов мотивовано тим, що за час проведення ремонтних робіт по договору їх вартість зросла за рахунок вартості відсутніх частин та деталей на обладнання, необхідних для капітального ремонту, та фактично Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" зазнало з вини відповідача збитки у розмірі 80000,00 Євро, що на дату складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ становить 2690128,00 грн. На підтвердження розміру понесених збитків позивачем надано суду копію рахунку на оплату деталей №501 від 02.11.2020, виставленого позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал Партс», на суму 2802200,00 грн.
Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" не надано суду доказів на підтвердження заявлених вимог, не доведено, які саме збитки йому завдані, та не доведено всіх складових елементів для відшкодування збитків.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив наявність законодавчо визначених підстав для стягнення суми заявлених збитків з Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Місцевий господарський суд зазначив, що протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у тому, що позивачу не було передано обладнання, обумовлене умовами укладеного з відповідачем договору, а саме п. 5.6, а Акціонерним товариством "Українська залізниця" не доведено суду факту передання такого обладнання. При цьому, на переконання суду першої інстанції, дії відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з завданими позивачеві збитками. При цьому, доказів відсутності вини (умислу чи необережності) у заподіянні збитків позивачеві, як це передбачено ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, відповідачем суду не надано.
Судом зазначено, що здійснивши капітальний ремонт силових агрегатів, позивач поніс витрати, тоді як відповідачем роботи за договором виконані не були, а тому у спірних правовідносинах позивач є управненою стороною, а відповідач - учасником відносин, який порушив вказане господарське зобов`язання. Таким чином, у спірних правовідносинах наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої до стягнення суми збитків на підставі ст. 224 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України. Зазначена сума збитків покриває зростання вартості робіт у зв`язку з розукомлектацією переданого для ремонту обладнання у розумінні ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України.
Проте, колегія суддів не погоджується з наведеними вище висновками місцевого господарського суду з приводу наявності усіх елементів цивільного правопорушення, необхідних для доведення збитків, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Стаття 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для застосування до особи цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків є доведені позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами у розумінні ст. ст. 76-80 ГПК України обставини заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань, а також причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.
При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Як було зазначено вище, єдиними доказом на підтвердження додаткових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" на придбання деталей, тобто, доказом понесених збитків, є надана суду копія рахунку на оплату деталей №501 від 02.11.2020, виставленого позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал Партс», на суму 2802200,00 грн.
Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні",на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином, первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього кодексу.
За змістом пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.
Таким чином, витрати мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій. При цьому, необхідним є те, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум грошових зобов`язань на підставі таких операцій.
Натомість, рахунок на оплату деталей не є первинним документом та не підтверджує факт здійснення господарської операції щодо придбання деталей, а отже і реальне понесення витрат на їх придбання. Рахунок лише містить реквізити для перерахування грошових коштів за придбаний товар або послугу та суму грошових коштів, необхідних до сплати.
Разом з цим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження придбання деталей на суму, зазначену у позовній заяві, як суму реальних збитків, тобто, витрат, вже фактично понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп". Такими доказами можуть бути акт-прийому передачі товару або видаткова накладна та розрахунковий документ на підтвердження здійсненої оплати.
Таким чином, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення збитків не доведено ключового елементу цивільного правопорушення - факту понесення збитків та їх розміру.
Наведене виключає застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.
Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що деталі, наведені у рахунку, є саме тими деталями, які були необхідні для проведення ремонту за договором №ПЗ/Т-191263/НЮ від 11.11.2019, а також того, що вони дійсно були встановлені на приводні тягові агрегати типу PESA PACK (двигуни MAN № 41727610392756 , MAN №41727592612756), що не передані замовнику.
Також слід зауважити на тому, що відшкодуванню підлягають прямі збитки, які стали безпосереднім та невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню. Разом з цим, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку стосовно того, що позивач довів наявність реальних збитків, як умови настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини справи та положення чинного законодавства, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також ухвалено рішення за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/19048/20 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову
За вказаних обставин апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/19048/20 скасувати та ухвалити нове рішення.
3. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Інвест Груп" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 21, приміщення 501-Б, ідентифікаційний код 39823941) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) 60527 (шістдесят тисяч п`ятсот двадцять сім),88 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 11.08.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                С.І. Буравльов