УХВАЛА

28 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/12317/18 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу    ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду  міста Києва
(суддя   Котков О.В.)
від 24.09.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Владимиренко С.В., судді - Євсіков  О.О., Демидова А.М.) 
від 08.06.2021

у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 
про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

1.           ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Укрнафта" про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", оформленого пунктами 7, 10 протоколу №26 від 14.06.2018.

2.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2020, залишеним без змін  постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021, у позові відмовлено повністю.

3.          Суди виходили з того, що:

- рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта" щодо коригування фінансової звітності за 2017 рік прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства та без порушень вимог Закону України "Про акціонерні товариства" №514-VI від 17.09.2008 та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

- позивач не був позбавлений права на участь у зборах, оскільки був присутній на них;

- коригування фінансової звітності за 2017 рік при наявності податкової заборгованості у відповідача на суму 14 099,9 млн. грн та знаходження у податковій заставі майна відповідача на суму 11 269,7 млн. грн не зумовило та не могло зумовити порушення прав позивача на виплату дивідендів, тоді як загальними зборами прийнято рішення не нараховувати дивіденди у зв`язку з наявністю значної заборгованості відповідача з податків і зборів, решту чистого прибутку спрямувати на погашення заборгованості відповідача з податків і зборів;

- питання фінансової звітності товариства не може бути вирішено акціонером одноособово, рішення приймається правлінням ПАТ "Укрнафта", який є колегіальним виконавчим органом та здійснює управління поточною діяльністю ПАТ "Укрнафта".

4.          30.06.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 

5.          Вивчивши доводи, викладені у касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з таких мотивів.

6.          Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

7.          Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

8.          У касаційній скарзі підставою касаційного оскарження скаржник визначає неправильне застосування судами норм частини 2 статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства", частини 5 статті 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та незастосування норм частини 1 статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства",   статті 2, частини 1 статті 4, частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України).

9.          Натомість в касаційній скарзі скаржник стверджує про порушення судами норм процесуального права, а саме частини 1 статті 2, частини 5 статті 236, статті 79, частини 4 статті 191 ГПК України. Зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки експерта 1 та 2, а також не прийняли до уваги визнання відповідачем позову скаржника, в частині абзацу 1 рішення з питання 10. При цьому, підставу касаційного оскарження щодо порушення норм процесуального права, передбачену  частиною 2 статті 287 ГПК України, не визначає.

10.          У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України. 

11.          Водночас, касаційна скарга має містити мотиви взаємозв`язку між ухваленням судового рішення та підставою для касаційного оскарження судових рішень, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частин 1, 3 статті 310 ГПК України.

12.          При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини 3    статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

13.          Отже, таке обґрунтування касаційної скарги не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

14.          Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

15.          Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 119, 174, 234, 288, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Господарського суду  міста Києва від 24.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/12317/18 залишити без руху.

2.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом, а саме, подати до суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити пункт частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України щодо порушення норм процесуального права та відповідним обґрунтуванням, з доказами надіслання копій відповідних уточнень (змін) до касаційної скарги іншим учасникам справи

3.          Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                      І. Кондратова