УХВАЛА

05 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/23379/19
адміністративне провадження № К/9901/26388/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №640/23379/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь вихідну допомогу в зв`язку зі звільненням в розмірі 47373,90 грн.
30 березня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням у сумі 44949,03 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять гривень 03 копійки).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суму сплаченого ним судового збору у розмірі 3284,91 грн (три тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 91 копійка).
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 19    липня 2021 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Предметом спору цій справі, зокрема, є стягнення невиплаченої вихідної допомоги прокурору, у зв`язку із його звільненням за ініціативою роботодавця.
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20, в яких Суд указав, що унесені   Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»   зміни до   КЗпП України   не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою   статті 51 Закону № 1697-VII   та   частиною четвертою   статті 40 КЗпП України   передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми   КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень   статті 44 КЗпП України   при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що      полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, що застосовано судом апеляційної інстанції у цій справі, проте підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої   статті 328 КАС України   Офіс Генерального прокурора зазначив те, що позивач не пройшов атестацію і у більшості випадків позивачі одночасно звертаються до суду з вимогами щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що за висновками Верховного Суду у справі №686/20491/18 є взаємовиключними.
Верховний Суд відхиляє такі доводи Офісу Генерального прокурора, оскільки у цьому спорі позивачем таких вимог не заявлено і вони не були предметом судового розгляду, а відповідач жодним чином не обґрунтовує таку необхідність, а лише цитує норми   Закону України "Про прокуратуру"   та   КЗпП України. Крім того, такі аргументи носять формальний характер, не стосуються предмету спору у цій справі та не свідчать про існування обставин, що є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої   статті 328 КАС України, так як саме висловлення Верховним Судом висновку у справах №560/3971/19 та № 380/1662/20 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, правовідносини у цивільній справі №686/20491/18 (на висновки Верховного Суду у який послався заявник) не є подібними до спірних правовідносин у цій справі, через відмінність предмета спору.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Аналізуючи оскаржувані судові рішення, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №640/23379/19 відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №640/23379/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    В.Е. Мацедонська