Єдиний унікальний номер 234/17017/20 
Номер провадження 22-ц/804/1851/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 234/17017/20
провадження  № 22-ц/804/1851/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого   Хейло Я.В.,
суддів    Тимченко О.О., Халаджи О.В.

учасники справи:

позивач  ОСОБА_1 ,
відповідач  ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення  Краматорського міського суду  Донецької області від 06 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди (суддя Чернобай А.О.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2020 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 23.10.2020 року приблизно о 15 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_2 , який керував вантажним автомобілем ЗІЛ-138, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення ПДР України в результаті чого зіткнувся з задньою частиною автомобіля позивача Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , та заподіяв автомобілю позивача механічні пошкодження. 

Разом із представником ПСТ «СК «Євроінс України», з яким у ОСОБА_2 укладений договір № АР/0887377 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вони оглянули автомобіль позивача та розмір страхового відшкодування  за вирахуванням франшизи у сумі 2 600 грн., складає 37 500 грн. 

Проте, згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту фактчино  складає 75 934,53 грн. 

У зв`язку з тим, що страхова компанія виплатила йому 37 500 грн., розмір матеріального збитку становить 46 716,13 грн., який складається з різниці у сумі 38 434,53 грн.; франшизи у розмірі 2 600 грн.; послуг адвоката у сумі 2 500 грн.; послуг експерта у сумі 1 500 грн, та судового збору у розмірі 1 681, 60 грн. 

Крім того, відповідач зобов`язаний відшкодувати й моральну шкоду, яку позивач оцінює у 5000 грн. В результаті ДТП був пошкоджений належний йому автомобіль, що вплинуло на уклад його життя. Відновлення автомобіля та відсутність можливості користуватися ним вимагало від нього та його родини додаткових зусиль для організації життя та завдало моральних страждань. 

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у сумі 46 716,13 грн., яка складається з різниці у сумі 38 434,53 грн.; франшизи у розмірі 2 600 грн.; послуг адвоката у сумі 2 500 грн.; послуг експерта у сумі 1 500 грн, та судового збору у розмірі 1 681, 60 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 35 834 грн. 53 коп. та франшизу у розмірі 2 600, а всього на суму 38 434 грн. 53 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 1 500 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничну допомогу у розмірі 750 грн

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 628 грн. 32 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права. 

Зазначає, що судом не прийнято до уваги судову практику, на яку посилався відповідач, стосовно того, що   якщо потерпілий звернувся з позовом до винуватця, який мав поліс обов`язкового страхування, то суди повинні відмовляти у задоволенні таких позовних вимог, якщо страхова сума покриває витрати потерпілого, а в даному випадку страхова сума за матеріальну шкоду встановлена у розмірі 130000 грн.

Вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано послався на положення статті 1194 ЦК України, однак неправильно застосував її.

Також суд не надав належної оцінки тому, що сторонами після ДТП була досягнута згода, складено і підписано Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), тому у даному випадку слід застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 жовтня 2018 року у справі №466/6537/16-ц, відповідно до яких потерпіла сторона приймає на себе зобов`язання отримати матеріальне відшкодування від винуватця у розмірі до 50000 гривень.

Крім того, суд упереджено оцінив вимоги позивача щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, оскільки докази заподіяння такої шкоди відсутні, крім цього, автомобіль позивача вже перебував у ДТП та мав пошкодження задньої частини.

Зазначив про безпідставність стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 750 гривень при відсутності розрахунків.                                                                     

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що з оскаржуваним рішенням згоден, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.10.2020 року 30.12.2018 за участю відповідача ОСОБА_2 , який керував вантажним автомобілем ЗІЛ-138, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , сталася ДТП з автомобілем позивача Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 23.10.2020, та згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП (а.с. 15)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 30)

Автомобіль ЗІЛ-138, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований ОСОБА_2 згідно чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.09.2020 № АР/0887377 в ПАТ Страхова компанія «Євроінс Україна». (а.с. 13) Розмір франшизи складає 2 600 грн. 

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ Страхова компанія «Євроінс Україна» з заявою на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування від 23.10.2020 року (а.с. 14), згідно якої Страховик та потерпіла особа досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування, який склав 40 100 грн. (розмір матеріального збитку) за вирахуванням 2600 грн. (франшиза) - 37 500 грн. 

Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 500 грн.

Згідно звіту № 177/2020 про оцінку транспортного засобу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 75 934,53 грн. без надбавки 20%. Вартість матеріального збитку автомобіля Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 41 254,33 грн. без надбавки 20%. (а.с. 17-38)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову  складає 51716,13 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 погодив розмір страхового відшкодування з ПАТ СК «Євроінс України», а тому різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням у розмірі 35834,53 згідно статті 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди на підставі статті 1167 ЦК України у розмірі 5000 грн, оскільки зазначена шкода завдана неправомірними діями відповідача, які полягають у пошкодженні майна.

Вирішуючи питання про витрати пов`язані з розглядом справи, суд вважав обгрунтованими вимоги щодо стягнення 1500 грн, пов`язані із залученням експерта, та витрати на правову допомогу обмежив з урахуванням складності справи їх  розмір до 750 грн.

Апеляційний суд погоджується з такимми висновками суду  першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.10.2020 року 30.12.2018 за участю відповідача ОСОБА_2 , який керував вантажним автомобілем ЗІЛ-138, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , сталася ДТП з автомобілем позивача Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 23.10.2020, та згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП (а.с. 15)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.30)
Автомобіль ЗІЛ-138, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований ОСОБА_2 згідно чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.09.2020 № АР/0887377 в ПАТ Страхова компанія «Євроінс Україна». (а.с. 13) Розмір франшизи складає 2 600 грн. 

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 29 жовтня 2018 року у справі №466/6537/16-ц., що регулює правовідносини, які не є тотожними, що виникли між сторонами.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ Страхова компанія «Євроінс Україна» з заявою на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування від 23.10.2020 року (а.с. 14), згідно якої Страховик та потерпіла особа досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування, який склав 40 100 грн. (розмір матеріального збитку) за вирахуванням 2600 грн. (франшиза) - 37 500 грн. 

Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 500 грн.

Отже, страховик та страхувальник погодили розмір страхової виплати, яка склала 40100 гривень, за вирахуванням франшизи 2600 грн - 37500 гривень.

Згідно звіту № 177/2020 про оцінку транспортного засобу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 75 934,53 грн. без надбавки 20%. Вартість матеріального збитку автомобіля Hyundai Sonata 2.0s5MT (NF), реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 41 254,33 грн. без надбавки 20%. (а.с. 17-38)

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

На думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано послався на висновки, викладені у пунктах 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18: «71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Отже, з урахуванням складеного учасниками повідомлення про ДТП (а.с. 15), виплати позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 40100 гривень (за вирахуванням франшизи 37500 грн), визначеного Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» ліміту страхової суми - 50000 грн, апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги, вважає, що розмір відшкодування матеріальної шкоди вірно визначений судом першої інстанції у розмірі 35834,53грн. ( як різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди).

Доводи апеляційної скарги відповідача в тієї частині, що визначений у страховому полісі ліміт у розмірі 130 000 гривень повністю покриває витрати позивача не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Посилання в апеляційній скарзі, на ті обставини, що підстави для відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспорної пригоди відсутні , оскільки позивач своєї заявою на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування засвідчив, що не має  до відповідача матеріальних претензій фактичним обставинам справи не відповідають, оскільки  ця заява містить застереження, а саме «крім випадків коли розмір матеріального збитку перевищує ліміт відповідальності страховика» (а.с.14).

При цьому суд правильно визначив розмір завданої майнової шкоди, що підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема звітом про оцінку майна № 177/2020 від 19.11.2020 року (а.с.17-36), якій відповідачем не оспорюється.

Крім того, відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»  шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Отже, з урахуванням відсутності у повідомленні про ДТП  відомостей щодо отримання учасниками ДТП шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, підстави для відповідальності за Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» відсутні (а.с.15).

Доводи відповідача про те, що суд безпідставно стягнув з нього грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, є неспроможними, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина 1 статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності, настанні інших негативних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода  відбулася внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 , з чим він погодився, підписавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. В результаті  таких дій відповідача   позивачу  було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні належного йому майна (а.с. 15).

Стягуючи на користь позивача кошти на відшкодування  моральної шкоди  суд належним чином врахував  наведені вище вимоги закону, що регулюють порядок та підстави відшкодування моральної шкоди, обсяг страждань позивача, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості визначив розмір відшкодування у сумі 5000 гривень.

Отже висновок суду першої інстанції про задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень є законним та обґрунтованим.

Посилання заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення відповідачем вищенаведених норм права.

Доводи  апеляційної скарги щодо незалучення до участі у справі ПАТ «СК «Євроінс України» також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки у відповідності із вимогами статтей 4, 48 ЦПК України саме позивач визначає коло відповідачів , діями яких, на його думку  порушено, невизнано або оспорено його права, свободи чи законні інтереси. Крім того, оскаржуване рішення суду права та інтереси ПАТ «СК «Євроінс України» не зачіпає.

Що стосується витрат пов`язаних із залученням експерта для проведення оцінки по визначенню ринкової вартості ТЗ потерпілого, апеляційний  суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення зазначених витрат у розмірі 1500 гривень (пункт 1.2 договору №177/2020 від 16.11.2020 року, а.с. 37) на підставі пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до статтей 76-81 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно матеріалів справи, 16 грудня 2020 року між адвокатом Самохіним В.В. та Коноваловим В.О. було укладено угоду про надання правової допомоги б/н (а.с.7) На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: угода про надання правової допомоги від 16.12.2020 року, згідно якої характером доручення є надання правової допомоги по цивільній справі. (а.с. 7, 9); квитанція від 16.12.2020 року на суму 2 500 грн. (а.с. 8)

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції,  враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, обґрунтовано визначив розмір відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 750 гривень.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційний суд прийшов до висновку про відхилення апеляційної скарги судові витрати повторному розподілу не підлягають. 

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий              Я.В. Хейло

Судді         
          О.О. Тимченко 

                                                                                                           О.В. Халаджи