УХВАЛА

16 серпня 2021 року  
Київ
справа №420/3655/21
адміністративне провадження №К/9901/28302/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Бевзенка В.М., Кравчука В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 420/3655/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.12.2020 №  951060831001 про перерахунок пенсії щодо обмеження її граничного розміру та відсоткового розміру;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачки без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Одеської обласної прокуратури від 10.11.2020 № 376 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату різниці між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією з урахуванням довідки від 10.11.2020 № 376 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 16.12.2020 №951060831001 про перерахунок пенсії позивачки в частині зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90 % до 60 % від суми заробітку, що враховується для перерахунку пенсії;
- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачки з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Одеської обласної прокуратури від 10.11.2020 №376 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням раніше проведених виплат; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, апеляційну скаргу позивачки задоволено, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким викладено третій абзац резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 в наступній редакції: «Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії з 01.10.2020 за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 10.11.2020 №376, без обмеження її максимального розміру із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;
- в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 залишено без змін.
03.08.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 420/3655/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           В.М. Бевзенко
                                                                                                    В.М. Кравчук